URZEALA TRONURILOR Sezonul 1, Episodul 3
Traducerea și adaptarea: Cookie & veverița_bc @ www.titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
Fiți binevenit, Lord Stark!
Marele Maestru Pycelle a convocat o întrunire a consiliului restrâns.
E solicitată onoarea prezenței dvs.
Acomodează fetele. Mă întorc la timp pentru cină.
- Jory, tu le însoțești. - Da, domnul meu.
Dacă doriți să vă schimbați în veșminte mai nimerite...
Slavă zeilor că ai venit, Stark!
Era și timpul să ne bucurăm de-o domnie severă din Nord.
Mă bucur să văd că aperi Tronul.
E o vechitură tare zdravănă.
Mă întreb, oare fundurile câtor regi l-or fi lustruit?
Cum era vorba aia? Regele se ușurează, iar Mâna îl șterge.
Ai o armură tare spilcuită.
- N-ai nicio zgârietură pe ea. - Știu...
Am fost țintit ani de-a rândul, dar niciodată vătămat.
Să-nțeleg că ți-ai ales rivalii cu înțelepciune.
Sunt înzestrat cu talentul ăsta.
Cred că e ciudat pentru tine să pășești în încăperea asta.
Eu stăteam chiar aici când s-a întâmplat.
Fratele tău a fost tare curajos. Ca și tatăl tău, de altfel.
Nu meritau să moară astfel.
Nimeni nu merită un asemenea sfârșit.
Iar tu ai stat și ai privit, pur și simplu...
500 de oameni au stat și au privit nepăsători.
Toți marii cavaleri din Cele Șapte Regate.
Crezi c-a rostit cineva o vorbă sau a ridicat cineva un deget?
Nu, Lord Stark.
Cei 500 de oameni și încăperea ce-i adăpostea era tăcută ca o criptă.
Cu excepția țipetelor, desigur, precum și a râsetelor Regelui Nebun.
Iar mai târziu...
...când îl priveam pe Regele Nebun dându-și ultima suflare,
mi-am amintit cum râdea, în timp ce tatăl tău ardea.
Am simțit că s-a făcut dreptate.
Așa te consolezi tu seară de seară?
Îți spui că ești un slujitor al dreptății?
Că mi-ai răzbunat tatăl
când ți-ai înfipt sabia în spatele lui Aerys Targaryen?
Spune-mi...
Dacă mi-aș fi înfipt sabia în burta, nu în spatele Regelui cel Nebun,
m-ai fi admirat mai cu prisosință?
L-ai slujit onorabil...
...când slujirea ta era de bună credință.
Lord Stark.
Lord Varys.
Am fost teribil de mâhnit să aud de necazurile de pe Drumul Regelui.
Cu toții ne rugăm ca prințul Joffrey să se întremeze.
Păcat că n-ați rostit o rugăciune și pentru fiul măcelarului.
Renly! Arăți bine.
Iar tu arăți ostenit de pe drum.
Le-am spus că întâlnirea s-ar mai putea amâna o zi, dar...
Dar avem un regat de care trebuie să ne îngrijim.
Sper de multă vreme să te întâlnesc, Lord Stark.
Nu mă îndoiesc că Lady Catelyn ți-a pomenit de mine.
Mi-a pomenit, Lord Baelish.
Am înțeles că l-ai cunoscut și pe fratele meu, Brandon.
L-am cunoscut îndeaproape.
Încă mai port dovada stimei sale de la buric la claviculă.
Poate că nu ți-ai ales bine omul cu care să te duelezi.
Nu am ales bărbatul, domnul meu, ci am ales-o pe Catelyn Tully.
O femeie pentru care merită să te duelezi.
Sunt convins că mă aprobi.
Îndrăznesc cu umilință să te întrerup, Lord Stark.
- Mare Maestru... - Câți ani au trecut?
- Erai tânăr pe atunci. - Iar tu slujeai un alt rege.
Vai, dar ce uituc sunt!
Asta-ți aparține ție acum.
Să dăm startul întrunirii?
- În absența regelui? - S-o apropia iarna,
dar nu pot spune același lucru și despre fratele meu.
Luminăția sa e împovărat de multe greutăți.
Ne încredințează și nouă unele chestiuni,
pentru a-l ușura de povară.
Noi suntem domnii însărcinați cu problemele neînsemnate.
Fratele meu ne-a însărcinat să pregătim un turnir
în onoarea numirii Lordului Stark ca Mână a Regelui.
Despre ce premii vorbim?
40.000 de dragoni de aur pentru campion,
20.000 pentru cel de pe locul doi și 20.000 pentru arcașul câștigător.
Oare vistieria poate suporta o asemenea cheltuială?
Va trebui să ne împrumutăm. Cred că ne va ajuta familia Lannister.
Deja îi datorăm trei milioane în aur Lordului Tywin.
Ce mai contează încă 80.000?
- Coroana are datorii de trei milioane? - Mai precis, de șase milioane.
Cum ați putut îngădui să se întâmple una ca asta?!
Vistiernicul procură banii, iar Regele și Mâna îi cheltuiesc.
Nu pot să cred că Jon Arryn
i-a permis lui Robert să falimenteze ținutul.
Lord Arryn a oferit sfaturi înțelepte și prudente,
dar mă tem că Împărăția Sa nu ascultă mereu.
El numește îndeletnicirea asta "numărarea monedelor".
O să vorbesc mâine cu el.
Turnirul acesta e o extravaganță pe care nu ne-o permitem.
Cum dorești, dar eu propun să stabilim un plan.
Nu vom stabili niciun plan până ce nu discut cu Robert.
Mă iertați, domnii mei. Am îndurat un drum lung.
Tu ești Mâna Regelui, Lord Stark. Noi te slujim după cum poftești.
Fii serios, e aproape vindecată.
- E o rană urâtă. - Un rege trebuie să aibă răni.
Te-ai luptat cu un lup străvechi. Ești un luptător, ca tatăl tău.
Nu-i semăn deloc. Nu m-am luptat cu fiara aceea.
M-a mușcat, iar singura mea reacție a fost să țip.
Ambele fete Stark m-au văzut.
Nu-i adevărat. Ai ucis bestia.
Ai cruțat fata datorită iubirii pe care tatăl tău i-o poartă tatălui ei.
Dar nu-i adevărat, eu...
Când Aerys Targaryen ședea pe Tronul de Fier,
tatăl tău era un rebel și un trădător.
Într-o zi, o să șezi și tu pe tron, iar adevărul va fi cel plăsmuit de tine.
- Trebuie să mă însor cu ea? - Da.
E foarte frumoasă și tânără.
Dacă nu-ți place de ea, o poți vedea doar în ocazii formale,
iar când va veni vremea, veți da naștere unor prinți și prințese mici.
Și dacă vrei să te destrăbălezi cu târfe, ești liber s-o faci.
Iar dacă vrei să te culci cu virgine de viță nobilă, așa va fi.
Tu ești băiatul meu drag, iar lumea va fi cum ți-o dorești.
Fă un gest frumos pentru fata lui Stark.
- Nu vreau. - Dar o vei face.
Atențiile ocazionale te vor scuti de neplăceri în timp.
Le conferim nordicilor prea multă putere. Se consideră egalii noștri.
- Tu ce tratament le-ai acorda? - Le-aș dubla taxele.
Le-aș cere 10.000 de soldați pentru armata regală.
O armată regală?
De ce să-și conducă fiecare lord proprii slujitori?
E primitiv, cu nimic mai presus decât sălbaticii din munți.
Ar trebui să dispunem de o armată fixă, devotată Coroanei,
pregătită de soldați experimentați,
în locul unor țărani care n-au pus mâna pe suliță în viața lor!
- Iar dacă cei din Nord se revoltă? - Eu i-aș zdrobi.
Aș asedia Winterfell și aș instala un slujitor loial în ținut,
ca Paznic al Nordului, poate pe unchiul Kevan.
Iar cei 10.000 de soldați ar lupta pentru tine sau pentru domnul lor?
Pentru mine, doar eu le sunt Rege.
Dar tocmai le-ai invadat ținutul natal și le-ai cerut să-și ucidă frații.
Dar nu le cer așa ceva.
Nordul nu poate fi administrat de către un străin.
E prea mare și sălbatic, iar la sosirea iernii,
cei șapte zei nu v-ar putea salva pe tine și pe armata ta regală.
Un rege iscusit știe când să-și cruțe puterea...
...și când să-și cotropească dușmanii.
Deci ești de acord cu mine că familia Stark ne e rivală?
Toți cei străini nouă ne sunt dușmani.
De ajuns, domnișoară! Mănâncă-ți mâncarea.
- Exersez. - Pentru ce anume?
- Pentru prinț. - Arya, încetează!
E un mincinos și-un laș și mi-a ucis prietenul.
Câinele de vânătoare ți-a ucis prietenul.
Câinele ăla de vânătoare face tot ce-i poruncește prințul.
- Ești o idioată. - Iar tu, o mincinoasă.
Dacă ai fi spus adevărul, Mycah ar fi fost acum în viață.
Ajunge!
Ce se petrece aici?
Arya preferă să se poarte ca o bestie, nu ca o domnișoară.
Retrage-te în camera ta. Discutăm noi mai târziu.
Asta e pentru tine, scumpa mea.
Același păpușar confecționează toate jucăriile prințesei Myrcella.
Nu-ți place?
Nu m-am mai jucat cu păpuși de când aveam opt ani.
- Pot să mă retrag? - Dar abia ai ciugulit din mâncare!
E-n regulă. Ești scuzată.
Până și să lupți în război era mai ușor decât să crești fete.
Pleacă de-aici!
Arya, deschide ușa.
Pot să intru?
- A cui e sabia aia? - A mea.
Ia dă-mi-o mie.
Cunosc pecetea asta. E opera lui Mikken.
De unde o ai?
Asta nu e o jucărie.
Domnișoarele n-ar trebui să se joace că săbii.
Dar nu mă jucam! Și nu vreau să fiu o domnișoară.
Vino la mine.
Ce vrei să faci cu sabia asta?
- Se numește "Acul". - O sabie cu nume...
Pe cine voiai să împungi cu Acul? Pe sora ta?
Știi regulile elementare despre luptele cu săbii?
- Trebuie s-o înfig cu vârful ascuțit. - Cam asta ar fi regula fundamentală.
Încercam să învăț.
L-am rugat pe Mycah să exerseze cu mine.
Eu l-am rugat.
- A fost vina mea. - Ba nu, fată dragă...
Nicidecum, nu tu l-ai ucis pe fiul măcelarului.
Îi urăsc pe toți!
Urăsc câinele de vânătoare, pe Regină, pe Rege, pe Jeoffrey și pe Sansa!
Sansa a fost târâtă în fața Regelui și a Reginei...
...și i s-a cerut să-l facă mincinos pe prinț.
La fel și eu! El chiar e un mincinos!
Draga mea, ascultă-mă.
Sansa se va mărita cu Jeoffrey într-o bună zi.
Ea nu-l poate trăda.
Trebuie să-i ia partea chiar și când greșește.
Dar cum îi poți îngădui să se mărite cu un astfel de om?
Uită-te la mine.
Tu ești o Stark din Winterfell. Ne cunoști motto-ul.
"Se apropie iarna."
Tu ai fost născută în arșița verii. Niciodată nu ai cunoscut altceva.
Dar acum, iarna chiar se apropie.
Iar în gerul iernii trebuie să ne ocrotim reciproc,
să avem grijă unii de alții. Sansa e sora ta.
Dar nu o urăsc.
Nu cu adevărat.
Nu vreau să te înspăimânt, dar nici nu te voi minți.
Am ajuns într-un ținut primejdios.
Nu putem purta războaie între membrii familiei noastre.
În regulă?
Poftim. Îți aparține.
Pot s-o păstrez?
Încearcă să nu-ți împungi sora cu ea.
Dacă tot vei poseda o sabie, ar trebui să-nveți s-o folosești.
Nu asculta de el! Corbii sunt toți niște mincinoși.
- Știu o poveste cu un corb. - Îți urăsc poveștile.
Știu și o poveste despre un flăcău care ura poveștile.
Aș putea să-ți povestesc despre Ser Duncan cel Înalt.
Acele povești erau mereu preferatele tale.
Nu acelea erau preferatele mele. Îmi plăceau cele de groază.
Scumpul meu prunc născut vara, ce știi tu ce-i aia teamă?
Teama se naște în iarna năprasnică,
pe când zăpada crește în nămeți de 30 m înălțime.
Teama apare în nopțile lungi, când soarele se ascunde ani la rând,
iar pruncii se nasc, trăiesc și mor pierduți în întuneric.
Aceea e vremea când trebuie să te temi, micule lord.
Când Umblătorii Albi rătăcesc prin păduri.
Cu mii de ani în urmă, a sosit o noapte
ce a durat o generație întreagă.
Regii au înghețat de frig în castele, precum și păstorii în colibe.
Femeile și-au sufocat copiii, decât să-i vadă murind de foame.
Au plâns și și-au simțit lacrimile înghețându-le pe obraji.
Ăsta e genul de poveste care-ți place?
În întunericul acela, au sosit Umblătorii Albi pentru prima dată.
Au răpus orașe și regate, călare pe caii lor morți,
vânând cu păianjenii lor albi, mari cât câinii de vânătoare.
- Ce-i mai povestești acum? - Ce vrea să audă micul lord.
Du-te de servește-ți cina. Vreau să discut cu el.
O dată, mi-a spus că cerul e albastru fiindcă trăim
în interiorul unui ochi albastru uriaș, pe nume Macomber.
Poate că așa și e.
Cum te mai simți?
Tot nu-ți amintești nimic?
Bran, te-am văzut cățărându-te de mii de ori.
Pe vânt și ploaie, de mii de ori.
- Nu ai căzut niciodată. - Ba iată că s-a întâmplat.
E adevărat ce spune Maester Luwin despre picioarele mele?
Prefer să fiu mort.
- Să nu mai spui asta niciodată! - Prefer să mor.
Suntem mai feriți de priviri iscoditoare aici, doamna mea.
Dar tot sunt destui curioși.
N-am mai pășit în capitală de nouă ani.
Nimeni nu știa cine sunt nici data trecută când am venit.
Doamna mea...
Bun venit în Debarcaderul Regelui, Lady Stark. Sunteți bună să ne însoțiți?
Cu mare plăcere. N-am făcut nimic rău.
Ni s-a dat ordin să vă escortăm în oraș.
Vi s-a dat ordin?!
- Nu știu cine vă dă ordine, dar... - Urmați-mă, Lady Stark.
Cat! Plecați de-aici. Urcați la etaj.
Vierme ce ești!
Mă iei drept o neisprăvită pe care o poți târî în...
N-am vrut să te jignesc pe tine, dintre toți oamenii.
Cum îndrăznești să mă aduci aici? Ți-ai pierdut mințile?!
Nimeni nu te va căuta aici. Nu asta-ți doreai?
Îmi pare sincer rău să te adăpostesc aici.
De unde știai că vin în Debarcaderul Regelui?
Un prieten drag mi-a spus.
- Lady Stark... - Lord Varys!
Mă simt binecuvântat să te văd după atâția ani.
Sărmanele tale mâini...
Tu de unde știai că vin?
Meseria mea e să fiu la curent, doamna mea.
Ai adus cumva pumnalul cu tine?
Păsările mele sunt pretutindeni, chiar și în Nord.
Mi-au șoptit cele mai ciudate povești.
Oțel Valyrian...
Știi al cui e pumnalul ăsta?
Trebuie să recunosc că nu știu.
Trăim o zi cu adevărat istorică!
Eu cunosc ceva ce tu n-ai habar.
Există un singur pumnal ca acesta în toate cele Șapte Regate.
- Îmi aparține. - E al tău?
Cel puțin, a fost până la turnirul de ziua onomastică a prințului Joffrey.
Am pariat pe Ser Jaime în duel, cum ar face orice om chibzuit.
Când cavalerul din Glowers l-a răpus, am pierdut pumnalul.
În mâinile cui a ajuns?
Ale lui Tyrion Lannister, așa-zisul "Pitic".
Grenn, arată-i ce vă poate pielea vouă, fermierilor!
Dacă era o sabie adevărată, erai mort până acum.
Lordul Snow a crescut într-un castel, disprețuind creaturi asemeni vouă.
Pyp.
Crezi că bastardul lui Ned Stark sângerează ca restul muritorilor?
Următorul!
Lord Snow, se pare că ești cel mai util slujitor de aici.
Mergeți de vă curățați rănile!
Mai mult de-atât nu-mi poate suporta stomacul pentru o zi.
Ce bărbat fermecător!
N-am nevoie să fie fermecător.
Vreau să transforme ceata asta de hoți și fugari
în bărbați demni de Rondul de Noapte.
Și cum evoluează misiunea, comandante Mormont?
Agale.
A sosit un corb cu un mesaj pentru fiul lui Ned Stark.
- Vești bune sau rele? - Ambele.
Lord Stark!
Am vrut să-ți dau asta mai devreme.
Sunt tare uituc în ultima vreme.
A sosit un răvaș de la Winterfell în această dimineață.
Vești bune?
Poate dorești să împărtășești veștile cu soția ta.
- Soția mea e în Winterfell. - Așa să fie oare?
Da, la tine mă uit.
Mi-am zis că aici o să fii lă adăpost de primejdii.
E unul dintre numeroasele asemenea locuri pe care le posed.
Ești un bărbat amuzant!
Un bărbat tare haios...
Ned!
Ce ți-e și cu familia Stark... Temperamente aprige, minți încete.
Mi-ai spart nasul, bastardule!
Eu observ o îmbunătățire.
Dacă te-am arunca peste Zid, oare cât ți-o lua să atingi pământul?
Mă întreb dacă te-ar găsi înaintea lupilor.
La ce te holbezi, jumătate de om ce ești?
Mă uit la tine.
Exact... Ai un chip interesant.
- Cu toții aveți chipuri tare diferite. - Și ce-ți pasă ție de fețele noastre?
Cred c-ar arăta strașnic
dac-ar împodobi țepii din Debarcaderul Regelui.
Poate că o să-i scriu surorii mele, Regina, despre incident.
Discutăm noi mai târziu, Lord Snow.
Toți știau ce e aici și nimeni nu mi-a spus.
Nimeni, în afară de tine.
Tatăl meu știa și m-a lăsat să putrezesc la Zid.
Și tatăl lui Grenn l-a abandonat... Lângă o fermă, când avea trei ani.
Pyp a fost prins furând o roată de brânză.
Surioara lui nu mai mâncase de trei zile.
I s-a dat dreptul să aleagă: mâna dreapta sau Zidul.
M-am interesat de soarta lor la lordul comandant.
Ce povești fascinante!
Mă urăsc fiindcă sunt mai bun ca ei!
Norocul lor că n-au fost antrenați
de un maestru al armelor, precum Ser Rodrik al tău.
Nici nu cred că vreunul dintre ei a ținut în mână vreo sabie adevărată
până să ajungă aici.
Fratele tău Bran... s-a trezit.
Simpla sugestie că fratele Reginei
a încercat să vă omoare băiatul ar fi considerată drept trădare.
Avem dovada: pumnalul.
Despre care Lord Tyrion va spune că i-a fost furată.
Cel care l-ar putea contrazice are gâtlejul tăiat,
datorită lupului băiatului vostru.
Petyr a promis să ne ajute să aflăm adevărul.
Mi-e ca un frate, Ned. Nu m-ar trăda niciodată.
O să-ncerc să te protejez, de dragul ei.
E o nebunie, recunosc,
dar n-am putut niciodată să-i refuz ceva soției tale.
N-o să uit asta niciodată. Ești un prieten adevărat.
Să nu mai spui nimănui. Trebuie să-mi păstrez reputația.
- Cum ai putut să fii așa prost? - Liniștește-te.
E doar un copil, avea zece ani.
- Unde-ți era mintea? - M-am gândit la noi.
E cam târziu să te plângi acum.
- Ce le-a spus băiatul? - Nimic.
- Atunci de ce te isterizezi? - Dacă o să-și aducă aminte?
Dacă o să-i spună tatălui său ce-a văzut?
O să spunem că minte sau că a visat. Putem spune ce vrem noi.
Cred că putem fi mai deștepți decât un puști de zece ani.
- Și soțul meu? - O să mă războiesc cu el, dacă e nevoie.
S-ar putea scrie și o baladă despre noi: "Războiul pentru mejul lui Cersei."
- Dă-mi drumul. - Niciodată.
- Lasă-mă. - Băiatul n-o să spună nimic.
Dacă vorbește, îl omor.
Pe el, pe Ned Stark, pe Rege, pe toți,
până când vom rămâne doar noi pe lumea asta.
Aș fi vrut să le văd pe fete.
- E prea periculos. - Doar pentru o clipă.
Până când nu aflăm cine ne sunt dușmanii...
Sunt convinsă că ei sunt vinovații, Ned. Cei din Casa Lannister.
- În adâncul sufletului, o știu. - Littlefinger are dreptate.
- Nu pot să fac nimic fără vreo dovadă. - Și dacă găsești dovada?
O să i-o duc lui Robert...
Sper să fie bărbatul pe care-l știam odată.
Ai grijă de tine pe drum. Temperamentul tău poate fi periculos.
Temperamentul meu? Tu era să-l omori pe Littlefinger ieri.
Încă te iubește.
Crezi?
Hai, pleacă.
Da, a trecut mult timp, dar încă îmi amintesc fiecare chip.
Tu-ți aduci aminte de primul pe care l-ai ucis?
- Desigur. - Cina a fost?
Un Tyroshi. Nu i-am reținut numele.
- Cum ai făcut-o? - I-am băgat o lance în inimă.
Rapid...
Norocul tău.
Al meu a fost un băiat Tarly la Bătălia de la Summerhall.
Calul meu fusese străpuns de-o săgeată, așa că eram pe jos,
chinuindu-mă să trec prin noroi.
A venit fugind spre mine, băiețandrul ăla,
crezând că poate pune punct revoltei cu o lovitură de sabie.
L-am pus la pământ cu ciocanul. Ce puternic eram pe vremea aceea!
I-am străpuns pieptul. Cred că i-am zdrobit toate coastele.
Am stat deasupra lui, cu ciocanul deasupra capului.
Chiar înainte să lovesc, mi-a strigat: "Stai!".
Nu-ți spune nimeni că toți fac pe ei.
Partea asta nu apare în niciun cântec.
Ce băiat prost...
Acum, cei din familia Tarly nu se deosebesc de oamenii de rând.
Putea să stea la marginea bătăliei, alături de băieții deștepți,
iar azi, soția lui l-ar fi făcut să se simtă groaznic,
băieții săi ar fi fost ingrați,
și s-ar fi trezi de trei ori pe noapte ca să se ușureze într-un vas. Vin!
Lancel. Ce nume tâmpit!
Lancel Lannister.
Cine ți-a pus ție numele? Vreun nătâng bâlbâit?
Ce faci?
- E goală. - Cum adică e goală?
- Nu mai este vin. - Asta înseamnă că e goală?
Du-te și mai adu.
Trimite-l pe vărul tău încoace. Ucigaș de regi! Treci încoace.
Înconjurat de bărbați din Casa Lannister.
De câte ori închid ochii, le văd părul bălai
și chipurile mândre și satisfăcute.
Cred că ești rănit în orgoliu un pic, să stai acolo, ca un străjer glorificat.
Jaime Lannister, fiul marelui Tywin...
Obligat să păzești ușa în timp ce Regele tău
mănâncă, bea, se ușurează și și-o trage.
Haideți, dară...
Depănam povești de război.
Pe cine ai ucis prima oară, fără să punem la socoteală bătrânii?
Unul dintre nelegiuții din Frăție.
Am fost și eu acolo în ziua aceea.
Erai un simplu scutier și aveai 16 ani.
L-ai ucis pe Simon Toyne într-un contraatac.
A fost cea mai bună mișcare pe care am văzut-o vreodată.
Era un luptător bun, Toyne, dar nu prea avea rezistență.
Nelegiuitul ăsta al tău...
...a avut vreun ultim cuvânt?
I-am tăiat capul, deci nu.
Dar Aerys Targaryen?
Ce-a spus Regele Nebun când l-ai înjunghiat pe la spate?
N-am întrebat niciodată asta.
Nu te-a numit trădător? Nu te-a implorat să-i cruți viața?
A spus același lucru pe care-l repeta de ore întregi...
"Ardeți-i pe toți."
Dacă asta e tot...
- Dothraki își cumpără sclavii? - Ei nu cred în bani.
Majoritatea sclavilor au fost primiți în dar.
- De la cine? - Dacă domnești peste un oraș
și vezi hoarda apropiindu-se. ai două opțiuni:
plătești tribut sau lupți.
Alegerea e ușoară pentru majoritatea. Desigur, uneori, nu e suficient.
Uneori, Khalul se simte jignit de numărul de sclavi primiți.
Ar putea considera bărbații prea slabi sau femeile prea urâte.
Alteori, Khalul decide că n-a mai dus o bătălie frumoasă de luni de zile
și are nevoie de antrenament.
Spune-le să se oprească.
Vrei să se oprească toată hoarda? Cât timp?
Până când le spun eu altfel.
- Începi să vorbești ca o Regină. - Nu o Regină, ci o Khaleesi.
Cum îndrăznești?! Îmi dai tu mie ordine? Mie?!
Nu tu comanzi dragonul. Eu sunt Lordul Celor Șapte Regate.
Eu nu primesc ordine de la sălbatici sau de la curvele lor. Clar?!
Rakharo a întrebat dacă vrei să-l omoare, Khaleesi.
Nu!
Rakharo a spus că ar trebui să-i dai urechea.
- Să-l înveți ce înseamnă respectul. - Te rog, nu-i face nimic!
Spune-i că nu vreau să-l rănească pe fratele meu.
Mormont! Omoară-i pe câinii ăștia!
Eu sunt Regele tău!
Ne întoarcem la Khalasar, Khaleesi?
Tu mergi pe jos.
Am vrut să fiu alături de tine când îl vei vedea pentru prima dată.
- Plec în dimineața asta. - Pleci?
Eu sunt Prim Paznic. Meseria mea e să fiu acolo.
- Circulă povești neliniștitoare. - Despre ce?
Despre lucruri pe care nu vreau să le cred.
Sunt pregătit. N-o să te dezamăgesc.
Tu nu vii.
Tu nu ești Paznic, Jon.
- Dar sunt mai bun decât... - Nu ești mai bun decât nimeni!
Aici...
Bărbații primesc ceea ce merită, atunci când vor merita.
Vorbim când mă întorc.
- Boașe de urs. - Glumești?
Creierul, măruntaiele, plămânii și inima prăjite în propria-i grăsime.
Când ești la 150 km Nord de Zid
și ai mâncat ultima oară cu o săptămână în urmă, nu lași nimic în urmă.
- Și ce gust au boașele de urs? - Cam greu de mestecat.
Dar care a fost cea mai ciudată mâncare a ta, domnul meu?
Fetele Dornish se pun la socoteală?
Daci străbați Cele Șapte Regate,
în căutare de hoți de buzunare și de cai și-i aduci aici, ca recruți?
Da.
Dar nu toți au făcut lucruri rele.
Unii dintre ei sunt doar băieți săraci care caută să se antreneze.
Unii dintre ei sunt în căutare de glorie.
Au mai mari șanse să găsească hrană decât glorie.
Rondul de Noapte e o glumă pentru tine, nu?
Asta am ajuns, Lannister? O armată de bufoni în negru?
N-aveți suficienți soldați pentru a fi o armată
și, în afară de Yoren, niciunul dintre voi n-are haz.
Sper că ți-am furnizat ceva povești bune de spus
pentru când o să te întorci la Debarcaderul Regelui.
Dar și să te gândești când o să-ți bei vinul la bordel...
Jumătate dintre cei pe care i-ai văzut antrenându-se vor muri la Nord de Zid.
S-ar putea să fie răpuși de securea vreunui venetic,
poate vor cădea bolnavi
sau poate vor muri din cauza frigului.
Ei mor în chinuri. Și fac asta pentru ca lorzii dolofani ca tine
să se bucure de după-amiezile lor de vară în liniște și pace.
Crezi că sunt dolofan?
- Ascultă, Benjen. Pot să-ți spun așa? - Spune-mi cum vrei.
Nu știu cu ce te-am jignit.
Eu admir foarte mult Rondul de Noapte.
Te admir foarte mult și pe tine ca Prim Paznic.
Cândva, fratele meu mi-a spus
că nimic din ce spune cineva înainte de cuvântul "dar"
nu contează cu adevărat.
Dar...
Eu nu cred că uriașii, strigoii și Umblătorii Albi
mișună dincolo de Zid.
Cred că singura diferență între noi și venetici
e că, atunci când s-a ridicat Zidul, strămoșii noștri erau de partea asta.
Ai dreptate.
Veneticii nu se deosebesc prea mult de noi.
Sunt un pic mai duri, poate.
Dar sunt tot din carne și oase.
Eu știu cum să le dau de urmă și cum să-i omor.
Nu veneticii mă fac să nu dorm noaptea.
Tu n-ai fost dincolo de Zid, așa că nu-mi spune tu mie ce-i acolo.
Te duci dincolo?
- Ai grijă de tine, ține-ți de cald. - Distracție plăcută în capitală, frate.
Mereu mă distrez acolo.
Cred că începe să-i placă de mine.
- "Te duci dincolo"? - Da.
Prin tunel, până în partea cealaltă.
O să stea la Nord de Zid timp de o lună sau două.
Deci și tu te duci la Debarcaderul Regelui.
Poimâine. Jumătate din recruți îi iau din temnițele de-acolo.
Hai să mergem împreună. Mi-ar prinde bine o companie decentă.
Eu sunt mai neglijent când călătoresc.
Nu și de data asta. Vom sta la cele mai bune castele și hanuri.
Nimeni nu refuză un Lannister.
Da, Khaleesi.
Ce faci?
Când ai sângerat ultima oară, Khaleesi?
Te schimbi, Khaleesi.
E o binecuvântare de la Marele Armăsar.
Pentru un călăreț, lama curbată e bună, e mai ușor de mânuit.
E o armă bună pentru un Dothrakan.
Dar pentru un bărbat cu armură...
Shori tawakof.
Arakh-ul nu străpunge oțelul.
Pentru asta, sabia lungă e mai bună.
E concepută ca să străpungă armura.
Războinicii Dothraki nu poartă fuste din oțel.
Armura.
Armura te face...
- Vroz? - Încet.
- Așa e. Dar te și ține în viață.
Pe mine, tata m-a învățat să lupt. Mi-a spus că viteza învinge mărimea.
Am auzit că tatăl tău a fost un războinic faimos.
A fost călăreț sub comanda lui Khal Bharbo.
Dar tatăl tău, Jorah Andalul? A fost și el războinic?
Încă e.
E un om cu o mare onoare, dar eu l-am trădat.
Khaleesi vrea să mănânce altceva în seara asta.
- Prinde niște iepuri. - Nu sunt iepuri pe-aici.
Caută niște rațe. Astea îi plac ei.
Tu ai văzut vreo rață, femeie? Nu sunt nici iepuri, nici rațe.
- Tu ai ochi în capul ăla? Da sau nu?! - Atunci, câini! Am văzut destui.
Nu cred că vrea să mănânce carne de câine.
Khaleesi poartă un copil în ea.
E adevărat. N-a mai sângerat de două luni.
A început să-i crească burta.
- O binecuvântare de la Marele Armăsar. - Nu vrea să mănânce carne de cal.
Îi pun pe băieți să taie o capră pentru cina ei.
Trebuie să ajung la Qohor.
Noi mergem spre Vaes Dothrak.
Stai liniștit. Vă prind eu din urmă. Hoarda e ușor de găsit.
Nu mai sta pe loc.
E mai greu să lovești o țintă în mișcare.
Cu excepția ta. Tu te miști prea mult.
Dacă aș ține sabia întinsă, tu ai face toată treaba.
Câte ierni au trecut peste tine, Lord Tyrion?
- Opt... Nu, nouă. - Și toate au fost scurte?
Se spune că iarna în care am fost născut a durat trei ani, Maester Aemon.
Vara asta a durat nouă ani.
Cei din citadelă ne spun că zilele sunt tot mai scurte.
Cei din Casa Stark mereu au dreptate până la urmă:
Chiar se apropie iarna.
Asta va fi una lungă,
și va aduce lucruri întunecate odată cu ea.
Am prins venetici, tot mai mulți. Fug spre sud.
Cei care fug spun că i-au văzut pe Umblătorii Albi.
Da, și pescarii din Lannisport spun că au văzut sirene.
Unul dintre paznicii noștri a jurat că i-a văzut omorându-i camarazii.
A jurat până în clipa în care Ned Stark i-a retezat capul.
Rondul de Noapte e singura piedică
dintre ținut și ceea ce e dincolo de el.
Și a devenit o armată
de băieți indisciplinați și bătrâni obosiți.
Suntem mai puțin de 1000 acum.
Nu putem detașa soldați și în celelalte castele de pe Zid.
Nu putem patrula cum trebuie sălbăticia.
De-abia avem resurse să ne înarmăm și hrănim băieții.
Sora ta șade de-a dreapta Regelui.
Spune-i că avem nevoie de ajutor.
După ce va veni iarna,
să ne ajute zeii pe toți dacă nu suntem pregătiți.
E băiat.
- De unde știi tu? - Pur și simplu, știu.
Îmi pare rău să te văd plecând, Lannister.
Ori e vina mea, ori e din cauza frigului,
dar nu cred că o să fac ceva aici.
Te oprești la Winterfell în drum spre Sud?
Eu așa zic.
Zeii știu că nu sunt prea multe bordeluri până la Debarcader.
Dacă-l vezi pe fratele meu, Bran, să-i spui că mi-e dor de el.
Să-i spui că l-aș vizita, dacă aș putea.
Desigur.
Nu va mai putea să meargă niciodată.
Dacă e să fii invalid, mai bine să fii un invalid bogat.
- Ai grijă de tine, Snow. - Rămas bun, Milord.
Ai întârziat, băiete!
Mâine, să fii aici la amiază.
Tu cine ești?
Profesorul tău de dans, Syrio Forel.
Mâine, o s-o prinzi. Acum ridic-o.
Nu așa se face, băiete.
Asta nu-i vreo sabie mare, s-o prinzi cu două mâini.
- E prea grea. - Suficient cât se te facă puternic.
Atât. O singură mână e de-ajuns.
Acum nu stai cum trebuie. Întoarce-te într-o parte.
Da.
Așa.
Ești slab. Asta e bine. Ținta e mică.
Să văd cum ții sabia.
Da.
Trebuie să fii delicat.
Și dacă o scap?
Oțelul trebuie să facă parte din brațul tău.
Ai putea scăpa o parte din brațul tău? Nu.
Nouă ani a fost Syrio Forel Prima Sabie a Lordului Mării din Braavos.
El știe chestiile astea. Ascultă de mine, băiete.
Eu sunt fată.
Băiat sau fată, tu ești sabie. Asta e tot.
Așa se ține.
Nu ții în mână o secure.
- Ții o... - Un ac.
Așa
Acum, să începem dansul.
Nu uita, nu învățăm dansul din Westeros.
Dansul cavalerului, hăcuim și lovim...
Ăsta e dansul din Braavos...
Dansul apei.
E iute și spontan.
Toți oamenii sunt făcuți din apă, știi?
Dacă-i străpungi, curge apa din ei și mor.
Acum, încearcă să mă lovești tu pe mine.
Sus!
Mort.
Mort de-a binelea.
Haide!
Din nou, mai repede.
Traducerea și adaptarea: Cookie & veverița_bc @ www.titrări.ro