Din episoadele anterioare...
- Cine erau? - Vânători.
E tatăl meu.
- Ea cine e? - Mătușa mea, Kate.
Hai!
- Rămâi la cină. - Mănânci carne?
- Tatăl tău se uită. - Foarte bine.
Gândește-te la mine... dezbrăcată.
E imposibil să joci așa bine fără să iei ceva chimicale.
Ce dracu' se întâmplă cu tine, McCall?
Nu te-am mușcat eu.
- Mai e încă unul. - E un Alpha.
Încerc să-l găsesc, dar nu cred că pot fără tine.
"Antrenorii" nu e doar cel mai bun film cu baschet făcut vreodată.
Ci cel mai bun film cu subiect sportiv din toate timpurile.
- Ba nu. - E cu Gene Hackman și Dennis Hopper.
- Nu. - Lydia, jur c-o să-ți placă.
- Nu. - Nu mă uit iar la "Jurnalul".
Mă ajută cineva să găsesc "Jurnalul"?
Cineva?
Lucrează cineva aici?
Incredibil.
Traducerea și adaptarea: drăcușoru_creț & Unq Johnny @ Titrări.ro
TEEN WOLF Sezonul 1 Episodul 5
Au pus și cartofii mei cârlionțați?
N-ar trebui să mănânci cartofi prăjiți, mai ales d-ăia cârlionțați.
Port o armă mortală.
Dacă vreau cartofi cârlionțați, o să-i primesc.
Dacă crezi că nefolosind locuțiuni în enunțuri te face să ai dreptate,
te înșeli.
Patrula unu, mă auzi?
Scuze.
Patrula unu, te aud.
Avem un posibil 187.
O crimă?
Stai aici.
Paul, hai să îngrădim zona.
Nu se poate.
De ce dracului nu pot pleca acasă? Sunt bine.
Am înțeles, dar paramedicul spune că te-ai lovit destul de tare la cap.
Vor să se asigure că n-ai vreo contuzie.
Ce parte din "sunt bine" nu puteți înțelege?
- Vreau să plec acasă. - Te înțeleg.
Ba nu înțelegi! Ceea ce mă uimește,
din moment ce ar trebui să fie ceva simplu de înțeles
pentru un paznic cu salariu minim ca tine!
Vreau să plec acasă!
Ăla e un cadavru?
Toată lumea înapoi. Înapoi.
Începi să înțelegi?
Înțeleg că omoară oameni, dar nu și de ce.
Nu asta facem de obicei, nu?
Nu mergem în miez de noapte și omorâm pe toată lumea, nu?
Nu. Suntem prădători. Nu trebuie să fim ucigași.
Atunci el de ce e unul?
Asta trebuie să aflăm.
- Am și eu o viață, să știi. - Ba nu.
Ba da!
Nu-mi pasă că spui că mă va face animăluțul lui sau...
- Un membru al haitei. - Cum spui tu. Am teme de făcut.
Trebuie să merg la o ședință mâine fiindcă pic la chimie.
Vrei să faci teme? Sau vrei să rămâi în viață?
A mai rămas mai puțin de o săptămână până la luna plină.
Dacă nu omori cu el, te va omorî el pe tine.
Bine, pe bune acum, cine a inventat regulile astea?
E un ritual de acceptare în haită.
Știi ce mai e un ritual? Absolvirea liceului!
Și nu trebuie să omori pe cineva ca s-o faci!
De ce nu-l găsești singur? De ce nu-i iei mirosul când e om?
Fiindcă mirosul lui uman poate fi cu totul diferit.
Trebuie s-o faci tu.
Ai o conexiune cu el, o legătură pe care n-o înțelegi.
Dacă te învăț să-ți controlezi abilitățile, îl poți găsi.
Deci dacă te ajut... poți să-l oprești?
Nu singur. Dacă suntem numeroși, suntem mai puternici.
Haita face o singură persoană mai puternică.
Cum ar trebui să te ajut dacă habar n-am ce fac?
Fiindcă o să te învăț.
Ții minte ce s-a întâmplat când ai fost împușcat în mână...
- După ce ai fost lovit? - Da, m-am transformat în om.
La fel și când te-a lovit cu mașina, nu?
Care e numitorul comun?
- Ce... Ce dracu' faci? - Te vei vindeca.
- Tot doare! - Asta te menține om. Durerea.
Poate c-o să supraviețuiești până la urmă.
Bună. Știi că mă simt groaznic pentru cum m-am purtat aseară, da?
- Ca și uitat. - Nu și pentru mine.
Hai. Fă-mă "târfă" sau ceva de genul.
- Ai fost doar... protectoare. - Am fost o târfă protectoare...
... care îți dă mai devreme cadoul pentru ziua ta ca s-o ierți.
Sunt iertată?
- Absolut. Îl ador! - E o moștenire de familie.
Și mă cunoști că urăsc și detest toate porcăriile sentimentale,
dar asta... uită-te la simbolul din mijlocul pandantivului.
- Îl vezi? - Da.
Dacă vrei să înveți vreodată ceva despre familia ta...
... caută ce înseamnă.
- Mă faci să lucrez pentru asta... - Unele mistere... merită efortul.
- Bine. - Pa.
- E ziua ta azi? - Nu... Adică, da.
Te rog, nu spune nimănui. Nu știu cum a aflat Lydia.
- Mie de ce nu mi-ai spus? - Fiindcă nu vreau să știe lumea.
Pentru că... am 17 ani.
- Ai 17 ani? - Reacția asta încerc s-o evit.
De ce? Adică, chiar te înțeleg.
A trebuit să repeți un an fiindcă te-ai mutat des, nu?
Pentru ce a fost asta?
Pentru că... ai fost prima persoană care a făcut presupunerea corectă.
Toată lumea spune... "Ce? Ai rămas repetentă?"
"Ai fost la o școală pentru copii speciali?"
- "Ai făcut un copil?" - Asta ți se spune de ziua ta?
Da. Cât e ziua de lungă.
Atunci...
... ce-ar fi să plecăm de aici?
- Să chiulim? - Da, toată ziua.
Ceri cuiva care n-a mai chiulit niciodată să facă asta o zi întreagă... și nu știu...
Nu, e perfect așa. Dacă o să fii prinsă, te vor lua cu binișorul.
Și dacă o să fii tu prins?
Să... nu ne gândim la asta.
O reamintire prietenească... Ședința cu părinții e diseară.
Elevii care au media sub șase trebuie să participe. Nu voi da nume,
fiindcă rușinea și dezgustul de sine ar trebui să fie o pedeapsă suficientă.
L-a văzut cineva pe Scott McCall?
Jackson...
Dacă simți nevoia din vreun motiv să pleci mai devreme, să-mi spui.
Începeți să citiți capitolul nouă.
Domnule Stilinski... încearcă să însemnezi între rânduri.
E manualul de chimie, nu o carte de colorat.
Danny... Pot să te întreb ceva?
- Nu. - O s-o fac oricum.
A venit Lydia azi la prima oră?
Nu.
- Pot să te mai întreb ceva? - Răspunsul e tot nu.
Știe cineva ce au pățit ea și Jackson aseară?
- N-a vrut... să-mi spună. - Dar e prietenul tău cel mai bun.
- Încă o întrebare. - Ce?
Crezi că arăt bine?
Poate nu e o idee așa bună.
- Și tata m-ar omorî dac-ar afla. - Faci mereu ce spune tatăl tău?
În ultima vreme nu.
- Bine. Pornește mașina. - Unde mergem?
Nu știu. Undeva. Oriunde.
Undeva unde să nu fiu recunoscută, da? Pentru că aș putea fi pedepsită.
- Te rog, pornește. - Sau suspendată.
Allison, pornește mașina, acum.
- Nu știu unde e Scott. - Nu sunt aici pentru Scott.
- Sunt aici pentru tine. - De ce? N-am făcut nimic.
- Nu, dar ai văzut ceva, nu-i așa? - Nu... N-am văzut nimic.
Ce era? Un animal? O pumă?
N-am văzut nimic. Jur! Nu mint.
- Atunci, calmează-te și repetă. - Ce să repet? Că nu mint?
Spune-mi că n-ai văzut nimic. Încetișor.
N-am văzut nimic.
Nu mint.
Încă ceva.
Ar trebui să te duci la doctor.
- Ce? - În sfârșit! Mi-ai primit mesajele?
- Da, toate cele nouă milioane de mesaje. - Ai idee ce se-ntâmplă?
Lydia lipsește din peisaj,
Jackson arată de parcă are o bombă cu ceas legată de față,
un alt om a murit și tre' să faci ceva în legătură cu asta.
- De exemplu? - Ceva.
Bine, mă ocup de asta mai târziu. La stânga...
Scuze... Te-am pus într-o situație jenantă.
Nu-i nimic. Îmi voi lua masculinitatea înapoi la întoarcere.
- Tot nu ești de acord cu asta, nu? - Simt că am nevoie de o scuză.
Dacă vom fi prinși, o să spun c-a fost vina mea.
Nu-i nevoie să te învinovățești. A fost și alegerea mea.
Ce bine! Dacă vom fi prinși, voi da vina pe tine.
- Pe bune? - Da! Și m-ar crede.
O fată frumoasă îți cere să chiulești toată ziua cu ea. De parc-aș refuza.
- Deci dai vina pe mine, exact așa? - Da. O dau, o arunc, o împing...
Și dacă decid să te trag în jos cu mine?
Aș țipa după ajutor.
Și dacă fac asta?
- Aș urla după ajutor. - Și dacă fac asta?
Aș cerși milă.
Scumpo, a venit un anume Stiles să te vadă.
Ce dracu' e un Stiles?
A luat ceva să-i calmeze nervii.
- Poți intra. - Mulțumesc.
Ce faci aici?
Doar mă asigur că ești bine.
De ce?
Fiindcă mi-am făcut griji pentru tine astăzi.
Cum te simți?
Mă simt... fantastic.
Ce...
Pun pariu că nu poți să spui...
"Capra calcă piatra, piatra crapă-n patru" de zece ori repede.
Capra clacă...
Crapa...
Am văzut...
Ce? Lydia, ce-ai văzut?
Ceva.
Ceva ca...
- ... o pumă? - O pumă.
Ești sigură c-ai văzut o pumă
sau spui asta pentru că așa ți-au spus cei de la poliție?
O pumă.
Ce-i asta?
- O pumă. - Bine.
Ce beată ești!
- Ești bine? - Da.
Cred că ți-ai recâștigat masculinitatea.
Ce faci?
Îi mulțumesc Lydiei pentru baloane și restul.
Nu. Dac-al meu e închis, și-al tău e.
- Ne deconectăm de la lume? - Te descurci tu pentru o zi, da?
Un singur mesaj, iar apoi voi fi toată a ta, bine?
În regulă.
Eu o să... plec.
Te las să te întorci la treaba cu stresul posttraumatic.
Rămâi!
Eu? Să rămân? Vrei să rămân?
Da, te rog.
Rămâi.
Te rog, Jackson.
Și... am terminat.
Vrei să răspund?
E un mesaj.
Nu știu cum să...
El vrea să așteptăm.
Să așteptăm...
... până murim.
Și asta înseamnă că n-avem voie să-l omorâm.
Dar asta nu înseamnă că nu putem să-l salutăm.
Nu-i nimeni acasă.
E aici. Nu e prea ospitalier.
Poate îngroapă un os în curtea din spate.
Pe bune? O glumă cu câini? Mergem acolo și asta-i tot ce ai mai bun?
Dacă vrei să-l provoci, spune ceva precum...
Ce păcat că sora ta a dat colțu' înainte să facă pui.
Ce păcat că a urlat ca o târfă când am tăiat-o pe jumătate!
Ăsta s-a dezvoltat cum trebuie.
Nu știu dacă să-l omor sau... să-l ling.
Sunt eu din nou. Am găsit ceva și nu știu ce să fac.
Așa că dacă ți-ai deschide telefonul acum, ar fi minunat.
Dacă nu, te omor. M-ai înțeles? O să te omor.
Și sunt prea supărat să-ți spun cum te voi omorî,
dar o voi face pur și simplu, bine? O să... Pa.
Doamne...
Te rog, spune-mi că voi auzi vești bune la ședința de diseară.
Depinde la ce te referi prin vești bune.
Zece pe linie și lipsa problemelor comportamentale.
S-ar putea să-ți dorești să regândești definiția asta.
Am înțeles.
Haide, Scott. Unde dracu' ești?
900000 de volți.
Niciodată nu te-ai împăcat cu electricitatea, nu? Sau cu focul.
De-asta, o să-ți spun un mic secret.
Și poate ne vom ajuta reciproc.
Da, sora ta a fost tăiată în bucăți și folosită ca momeală pentru a te prinde.
Scârbos și, sincer, prea asemănător cu "Masacrul din Texas"
pentru gustul meu, dar adevărat.
Iar acum, uite partea care s-ar putea să te năucească de-a binelea...
N-am omorât-o noi.
- Crezi că mint? - N-ar fi prima dată.
Iubire...
De ce nu-mi asculți inima să-mi spui dacă mint? Bine?
Noi...
... n-am... omorât-o...
... pe... sora ta.
Ai auzit? Niciun impuls sau creștere a ritmului cardiac.
Doar pulsul constant al adevărului crud și rece.
Au fost găsite urme de mușcături pe corpul surorii tale, Derek.
Cine crezi că le-a făcut? O pumă?
De ce nu ne ajutăm reciproc?
Poți recunoaște ceea ce ai bănuit tot timpul,
adică... faptul că Alpha ți-a omorât sora.
Tot ce trebuie să faci e să ne spui cine e și vom avea grijă de el.
Problema e rezolvată, toată lumea se duce acasă fericită.
Asta dacă nu cumva... nici tu nu știi cine e.
Ghici cine tocmai a devenit inutil?
Salut, Scott, tot eu sunt.
Am sunat să mă asigur că e totul în regulă.
Trebuia să vii acum o oră. Poate ai uitat.
Orice ar fi, sună-mă să-mi spui dacă e totul în regulă. Bine. Mersi.
Dle șerif Stilinski.
Nu-mi place să te deranjez, dar...
... am dificultăți în înțelegerea chestiei cu care ne confruntăm.
Sunt măgulit că ai venit să te ajut, dar, cum am mai spus, nu sunt un expert.
Dar erai destul de sigur alaltăieri că atacatorul e o pumă.
Așa este.
Vreau să-ți arăt ceva.
Am avut puțin noroc.
Magazinul nu avea camere video,
dar o cameră de supraveghere din altă parcare a prins câteva imagini.
Uită-te la puma noastră.
Uite încă una.
Interesant.
De fapt asta e cea mai interesantă.
Înțeleg ce vrei să spui.
N-am văzut vreo pumă să facă așa ceva.
Nici eu.
Se pare că ai o problemă.
Primul meu instinct a fost că e un urs, dar urșii nu merg în două picioare.
Nu, merg în toate patru.
Cum am mai spus, chiar ai nevoie de un expert.
Da, dar...
Mai sunt șanse să fie o pumă?
Îmi pare rău. Am un Doberman bolnav care are nevoie de îngrijiri.
- N-ai nicio altă idee? - Îmi pare rău.
Serios, chiar aș vrea să te ajut, dar am un...
Da. Un câine. Te-am auzit.
Mersi că mi-ai făcut iar pe plac.
Ca să fiu sinceră, a fost...
... aniversarea perfectă.
Bun.
Oricum, aș ști dacă minți.
- Pe bune? - Ai un tic care te dă de gol.
Îți atingi sprânceana chiar aici.
Să vedem dacă îți dai seama dacă mint acum.
Mi-aș dori ca părinții mei să nu vină acasă de la ședința cu părinții ca să...
... îmi petrec restul zilei cu tine.
- Restul zilei? - Ei bine... restul nopții.
Cu mine?
Dumnezeule!
Ședința cu părinții! Trebuia să merg și eu.
Am media sub șase, aproape la tot.
Ședința are loc acum.
Chiar acum.
Jackson e un elev foarte motivat.
De fapt, aș spune chiar "anormal de motivat".
Da, speram să o ia mai ușor. Mereu a fost dur cu el.
E doar ceva ce am presupus că e din cauză că e adoptat.
Cred că înțeleg. Nu și-a întâlnit niciodată părinții biologici.
Da, corect. E nevoia de a face pe plac,
nevoia de autodepășire, dorința de a-i face pe alții mândri...
Pe alții pe care nici nu i-a întâlnit.
Ceva se pare că i-a modificat dorința de a obține și mai mult.
Nu vreau să fiu prea direct, dar parcă ar fi obsedat.
Întâi vă voi spune că sunt multe de zis despre Lydia.
- Nu ți-am spus eu? - Începem. Iar te faci de râs.
Care e problema?
Notele, probleme de concentrare, comportament irațional?
Nu i-am zis eu că trebuie să aleagă cu cine vrea să stea,
de parcă asta n-ar dezorienta o fată de 16 ani.
Doar spuneți-ne care e problema.
Nu știam că e vreo problemă.
Academic vorbind, Lydia e unul din cei mai buni elevi pe care i-am avut.
Cursurile pentru elevi avansați îi împing media peste zece.
Chiar mi-ar plăcea să-i testăm IQ-ul.
Iar social vorbind, denotă remarcabile abilități de lider.
E un lider înnăscut.
Stiles, așa e. Am crezut că Stiles e numele de familie.
- Numele de familie e Stilinski. - Ți-ai numit copilul Stiles Stilinski?
Nu. Așa îi place să i se spună.
Și mie îmi place să mi se zică "prăjiturică"...
Care e numele lui de familie?
Asta e o formă de abuz infantil. Nici... nu știu cum se pronunță.
Era numele bunicului din partea mamei.
Trebuie să-ți iubești cu adevărat nevasta.
Da, am iubit-o.
Asta tocmai a devenit foarte jenant.
Ce zici să ajungem la discuția care face parte din ședință, prăjiturică?
Îmi place cum gândești.
Deci, Stiles. Grozav copil. Zero abilitate de concentrare.
Foarte deștept. Niciodată nu profită de talentele lui.
- Cum adică? - La ultimul subiect de la teză,
a descris în amănunt istoria circumciziei masculine.
Adică, are... o semnificație istorică, nu?
Eu predau economia.
Rahat.
Unde naiba ești? Treci la școală acum.
Ce ar fi să începem?
Sigur.
Recent, Scott a fost cu mintea în altă parte,
ca și corpul de altfel.
Personal, cred că are legătură cu situația lui de acasă.
Personal, nu cred că înțeleg la ce vă referiți prin situația de acasă.
În principiu, lipsa unei persoane autoritare.
Da, eu sunt persoana aceea, deci...
Scuze. Permiteți-mi să vă lămuresc.
Mă refeream la lipsa unei persoane autoritare de sex masculin.
Credeți-mă, ne e mult mai bine fără el.
- Scott simte același lucru? - Da. Cred că da.
Sper.
Dar trece prin niște schimbări grele. Are nevoie doar de...
... puțină atenție în plus,
o mână care să-l îndrume prin etapa esențială dezvoltării lui.
Allison Argent. O fată foarte dulce.
Și care se integrează repede, în ciuda faptului că se mută des.
Știm că e greu pentru ea, dar e un rău necesar.
Necesar sau nu, m-aș pregăti în locul vostru pentru...
- Cum să vă spun? - Răzvrătire?
Vă mulțumim pentru grijă, dar avem o relație bună cu fata noastră.
- Una deschisă și sinceră. - Mă bucur să aud asta.
Și spuneți-i că sper că se simte mai bine.
- N-a fost la ore azi? - N-a fost în școală.
Am verificat la secretariat.
Scott, sună-mă acum.
Dumnezeule!
- E mama ta? - Da, sunt ca și mort.
Allison, dacă răspunzi la telefon, condițiile pedepsei vor fi mai ușoare.
Sună-mă înainte ca pedeapsa ta să atingă proporții biblice.
- Nici Kate n-a vorbit cu ea. - Nu-i stă în fire să facă asta.
Scuzați-mă. Sunteți părinții lui Allison?
Sunt mama lui Scott. Nu-mi place s-o zic, dar nici el nu răspunde la telefon.
Sunteți mama lui?
Ciudat... o spui de parcă m-ai acuza.
N-aș spune că e o sursă de mândrie, din moment ce practic mi-a răpit fata azi.
De unde știm că n-a fost ideea fetei dvs să chiulească?
Fata mea...
... e chiar acolo.
Să mergem.
Unde naiba ai fost?
- Nicăieri, mamă. - Nicăieri, adică nu la școală.
- Cam așa ceva. - Nu e vina lui. E ziua mea, iar noi...
Allison! Urcă în mașină.
Allison!
Te simți bine?
Mișcați-vă!
Sunt bine.
Dumnezeule!
Traducerea și adaptarea: drăcușoru_creț & Unq Johnny @ Titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro