Penitenciarul Orleans, Albion, NY
- Știi bine cine e vinovat! - Da, ce să zic... Faceți curat!
Nu-i lăsa pe nenorociții ăștia să-ți facă așa ceva.
Ei sunt trei, iar eu sunt unul singur.
Te duci tare peste ei, îi iei prin surprindere.
Poți să-i faci praf.
Fă tu prima mișcare, îi atragi aici, după care mă folosesc de ăsta.
- Chiar vrei să mă susții? - Și tu ai face la fel pentru mine, nu?
Ultimul apel pentru B.F. Schole.
Curtea se va închide în zece minute.
Te acopăr eu.
Toată lumea în celule!
Chemați întăriri!
Andre!
Nenorocitule!
- Hai să mergem! - "Cârtiță" se scrie cu "T", apropo.
Toți deținuții la pământ, mâinile sus!
Dacă nu se deschide în două secunde, ești pe cont propriu.
Hai odată!
Sigur ai adus tot ce trebuia?
- Hai, mișcă-te! - Sper să țină!
Sunt tare mândră de tine.
Faptul că-i ajut pe agenții federali...
- Nici într-o mie de ani nu credeam... - O să ieși mai devreme. Asta contează.
Ai dreptate...
Toți colegii tăi de muncă sunt de treabă?
- Polițiștii sunt în regulă. - Și ceilalți informatori?
- Eu nu sunt informator. - Nu așa am vrut să sune...
Nu le-am spus absolut nimic despre cei cu care am făcut afaceri.
Doar mi-au cerut ajutorul și asta e tot.
Shea, ești același om pe care l-am cunoscut dintotdeauna.
Nu te-ai schimbat deloc.
Mai presus de orice,
te iubesc mai mult acum pentru că faci ceea ce e corect pentru noi.
Când o să fim din nou împreună, o să fim liberi și curați.
Gata cu fuga, nu vreau să ne întoarcem iar la asta.
Ce bine miroși...
Aș fi vrut să fim singuri...
Nu cred că vrei să știi prin ce ai avea de trecut
ca să ajungi într-o dubă pentru întâlniri conjugale.
N-am de gând să las vreun gardian să te verifice cu mănușa de cauciuc.
Daniels, fără contact excesiv!
Te doresc, scumpule.
- Lasă-mă să mă gândesc la ceva. - Bărbatul meu...
Daniels, ți-a venit mașina.
Traducerea și adaptarea: veverița_bc & Cookie @ www.titrări.ro
Regii Evadărilor Sezonul 1, Episodul 9
Comentarii pe www.tvblog.ro
Andre Brennan. A evadat după ce colegul său de celulă a pornit o revoltă.
- Ca să distragă atenția? - N-o să aflăm. E mort.
- Cum a evadat? - Nu se știe. Ancheta e în curs.
Fusese închis pentru evaziune fiscală,
dar era suspectat că ar fi fost asociatul "Elvișilor Răi".
N-a auzit nimeni de ei?
O echipă internațională de hoți de bijuterii.
- N-au fost prinși niciodată. - Corect.
Sunt cunoscuți pentru metode elaborate, materiale avansate,
coduri de comunicare și violență.
Un jaf de bijuterii în Bruxelles, acum doi ani.
Jaful n-a decurs cum trebuia, așa că paznicii n-au avut nicio șansă.
Interpol n-a găsit legătura cu ei, dar suntem siguri că el a fost creierul.
Stai puțin. "Elvișii Răi"? Alt nume mai bun nu găseau?
Presa le-a dat numele ăsta,
după un jaf în care au purtat toți niște peruci ridicol de umflate.
Asta nu-i o scuză.
- "Regii Evadărilor" e un nume sonor. - Așa ni se spune nouă?
- Mie-mi place. - Nu ni se spune așa.
- De ce? - Pentru că nu evadăm de nicăieri.
Știi ce? Mai bine nu te mai gândi tu la asta.
Bună, ochi albaștri. Hai la mama!
Are o casă pe Park Avenue, un iaht și un Bentley!
Ce viață bună a dus.
Cred că a furat mult și bine înainte să fie prins.
Vreți să vă las singuri cu dosarul sau sunteți gata de treabă?
Nu știu, Ray. Ai văzut dosarul de vizite conjugale? E extraordinar.
Shea, aș greși dacă l-aș numi pe tip "jucător" cu un stil nebun?
- Da, în anii '80. - Fiți atenți.
Tocmai am primit asta de la directorul închisorii.
E vârful unei chei copiate în broasca ușii din zona pentru vizite.
Din ce naiba e făcută?
Din plastic. Cel mai probabil, e o periuță de dinți topită.
A primit-o el de la cineva.
Vorbesc eu cu deținuții de încredere și cu paznicii, să văd cine-l cunoștea.
Du-te până la închisoare.
- Charlie? - Da.
Crezi că aș putea obține ceva timp singur cu prietena mea?
Mai vrei și altceva? Lumânări sau o baie cu spumă?
Nu vreau mult timp.
Asta primești, Shea. Timp redus din pedeapsă.
Nu mai primești nimic altceva. Fă-ți treaba cum trebuie.
Jules, până ajungem acolo, verifică deținuții de încredere.
Vreau să mă întâlnesc cu toți cei care au avut contact cu el.
Fă rost și de dosarul cu vizite.
Andre pune ceva la cale și vreau să aflu ce.
Ce mai ghinion, nu?
Dacă nu se rupea cheia, nici nu te mai căutam pe tine.
Mulți deținuți de încredere au de-a face cu cheile, șefu'.
Îmi pare rău să ți-o spun, dar ți-ai greșit omul.
Câți deținuți de încredere au soții
care câștigă nouă dolari pe oră împăturind haine spălate,
dar își cumpără un Escalade nou, cu banii jos?
A fost depistată după asigurarea pentru tapițerie și piele.
Așa ceva nu se face.
Acum două zile i-am spus să nu se atingă de bani timp de un an,
iar ea și-a cumpărat un Escalade?!
Spune-ne tot ce știi.
Așa, n-o să mergem după soția ta pentru complicitate
și ajutor dat evadatului.
O omor. Jur c-o omor!
Acum!
Andre mi-a dat 25 de mii de dolari ca să fac o copie a cheii.
Fii serios! Mașina a costat mai mult de 25 de mii.
I-am spus lui Andre că mai am nevoie de-o săptămână
și era să facă o criză de nervi.
Mi-a spus că trebuia să evadeze până în dimineața asta,
așa că mi-a dublat prețul.
- De ce se grăbea? - Nu știu eu de-astea.
- El mereu se gândea la câte ceva. - Unde se duce?
Probabil la vreo femeie.
Să fi văzut ce bunăciuni veneau la el în vizită.
Zici că erau din catalogul de la Victoria's Secret.
Mereu îl întrebam cu cine era. Nu știu cum reușea.
E bine dotat.
- Garantat. - Cum îți dai seama?
Nu că mi-ar păsa... Doar că ai spus că...
Ray. Da! Sunt aici.
E încrezător, dar calm.
N-are nevoie de prostiile clasice prin care compensează bărbații.
Știe el ce știe. Uitați-vă și voi ce expresie are.
"Mă rog. Nu trebuie să fie mare chestie. Știi de ce? Pentru că o am mare."
- Toate astea, dintr-o poză? - Da.
Nu pentru că n-ai mai avut vizite conjugale de trei ani
și poate că începi s-o iei razna puțin?
Poate puțin.
Credeam că nu mărimea contează, ci felul în care te miști.
Cine ți-a spus asta, Lloyd? Să nu zici că mama ta, te rog.
Am citit un articol în Psychology Today.
Sigur. Imediat.
Andre a dat o grămadă de bani ca să evadeze azi,
așa că Charlie și Ray vor să căutăm toate chestiile urgente
și care au fost femeile cu care s-a întâlnit recent.
Kate Lavin.
Andre e un bărbat care trăiește pentru răsplata imediată.
Vanitatea, viața luxoasă,
autosatisfacția din presupusele atribute fizice...
Și e clar că suferă de boala preamăririi sinelui.
Prin urmare, primele lucruri pe care le va face după evadare
vor urma acest tipar.
Adică?
- Trebuie să și-o tragă. - Corect.
Dintre toate femeile, Kate l-a vizitat cel mai mult,
având inclusiv o vizită conjugală.
Sigur că-l cunosc pe Andre.
Evident, știați asta, altfel n-ați mai fi venit aici.
- Cum v-ați cunoscut? - A fost cu o prietenă de-a mea.
A dus-o în călătorii prin toată lumea...
Au trăit ca o familie regală.
Ea s-a mutat la Seattle, apoi Andre m-a invitat la un sushi...
Am căzut sub vraja lui, cred.
Știi de trecutul lui infracțional?
Jafurile de bijuterii? Da, am auzit și eu zvonurile.
Ai auzit zvonurile?
Dar dacă mă întrebați
dacă l-am văzut personal furând obiecte de valoare,
răspunsul e nu.
Doar ne-am simțit bine.
L-ai vizitat de trei ori în închisoare. De ce?
Mi-a fost milă de el.
Plus că nu făcusem niciodată vizite conjugale la închisoare,
așa că mi-am zis s-o fac și pe asta.
N-am venit să auzim povești despre aventurile tale sexuale.
Păstrează-le pentru prietenele tale când ieșiți la o băută.
Tipul ăsta tocmai a evadat din închisoare.
Vrem să știm unde naiba e și ce pune la cale.
Asta, dacă nu cumva îl ajuți să scape de arestare.
- Nu fac așa ceva. - Bun. Atunci spune-ne ceva util.
Acum o lună, Andre m-a rugat să-l aștept și să fug cu el în New Mexico.
Se pare că unchiul său are o casă acolo.
Mi s-a părut că e un pic disperat, așa că l-am refuzat.
Nu l-am mai văzut de atunci. Ăsta e adevărul.
- Frumoase genți. Pleci undeva? - De-abia m-am întors.
Mă văd cu altcineva acum.
Succes!
În caz că te mai invită la vreun sushi.
Mersi!
Ai găsit ceva despre New Mexico sau despre unchiul său?
Încă mai caut. Unchiul său trebuie să fie fratele mamei lui.
- Deci Kate era una dintre amantele lui? - Așa se pare.
- De ce-ai fața asta zăpăcită? - E disperată după bărbați.
- Revino-ți. - Întrebare rapidă.
Femeia asta a făcut vreun comentariu despre...
- Despre ce? - Nu contează.
Charlie, e directorul Knox.
Damani. Ce faci, frate? Știi tu, îmi fac planuri și visez.
Auzi, mai ai acces la uniformele alea?
Am nevoie de-o favoare.
Da, dle. Abordăm cazul ăsta din toate unghiurile posibile,
dar, deocamdată, știm sigur că Andre trebuia să evadeze azi.
Înseamnă că vrea să dea o lovitură uluitor de mare.
Da. Suntem pe aceeași lungime de undă.
Da, știu că e cunoscut pentru jafuri armate.
Da, corect. Ne concentrăm la caz, dle.
Da, domnule.
Ascultați la mine. Knox tocmai m-a făcut de cacao.
I-am turnat niște minciuni, în timp ce noi nu avem mai nimic...
O cheie din plastic și o vizită conjugală...
Tipul ăsta urmează să dea o spargere și a mai ucis oameni,
deci dacă vrem să-l prindem pe Andre, trebuie să ne dăm seama ce pune la cale.
Ce-ați mai aflat?
Eu tot nu mă prind care-i faza cu New Mexico.
E clar că tipul ăsta a avut multe favoruri în închisoare.
Avea pilă de unghii, pantofi moi, tonifiant...
E genul de om care stă numai la hoteluri de patru stele.
De ce s-ar duce la ferma unu unchi din New Mexico?
Mai ales dacă singurul său unchi a murit acum opt luni.
Nici n-a avut vreo fermă. Ăsta e certificatul de deces.
- Andre o mințea? - De ce? Era un simplu obiect.
Ea ne-a mințit pe noi. Știam eu că e de rău augur.
Băieți...
Mă bucur să te văd, Andre.
Nu ne așteptam să te vedem înapoi așa repede.
Spune-mi că te-ai gândit cum o să procedăm cu agenții federali.
Mă scuzați o clipă.
- Iubire... - Ce se întâmplă?
O să afli tot, promit. Tu numai să fii pregătită.
- Pentru ce? - Să fim împreună pe veci.
Andre, cum? Ești fugar acum.
Tu să fii pregătită. Trebuie să rezolv ceva mai întâi.
Te sun eu înapoi. Te iubesc. Ai încredere în mine.
Andre, uite care-i treaba.
E prea multă atenția asupra ta din cauza evadării.
Dacă e să reușim, trebuie să dispari și să aștepți vești de la noi.
- Nu cred că putem face altfel. - Două întrebări am pentru voi.
- Lucrurile merg conform planului? - Totul e sub control.
A doua întrebare...
Ce naiba e cu tine?
- Cine-i șeful aici? - Tu.
Așa ziceam și eu.
Știam eu! I-au dispărut gențile. Ne-a dus de nas.
Eu și Erica supraveghem strada. Vedeți ce găsiți în casă.
- Am înțeles. - Tipa trăia ca un călugăr.
Nimic nu se compară cu lenjeria asta, care indică un celibat monastic.
Ia dă-o încoace.
- E mai faină când stă pe-un fund. - Clar.
Lăsați naibii chestia aia jos!
De-asta avem nevoie de vizite conjugale, Ray.
La un moment dat, numai la asta te gândești.
- Nu poți să vorbești și tu cu Charlie? - Sunteți incredibili.
Aveți șansa să fiți eliberați mai devreme și tot nu vă ajunge?
Ia uitați aici...
N-am mai fumat un trabuc Cohiba de când făceam afaceri în Miami.
Astea nu-s pentru țărani. Sunt trabucuri pentru oameni rafinați.
Tu îmi spui mie?
Când eram eu liber, împărțeam din astea ca pe gume.
Chiar pare a fi genul de femeie care fumează trabuc. E pretențioasă.
- Sau are o obsesie orală. - Ce presupunere bună, Shea.
După cum simplu spunea Freud, uneori, un trabuc e un simplu trabuc.
Iar ăsta nu e un trabuc, ci un rahat.
Trabucurile alea au fost trimise azi-dimineață.
- Au dat prea mulți bani. - Clar.
Poate că nu e vorba de trabucuri.
Una dintre caracteristicile "Elvișilor Răi"
era comunicarea codată, dacă nu mă înșel.
Uneori, o cutie e doar o cutie, Ray.
E o cutie dublă. Scrie în manualul agentului CIA.
Hotel Deveaux.
Mai multe din astea și mai puține din astea. Hai!
În sfârșit, mergem și noi în Manhattan.
Tipu' cu accent francez zice că nu i-a văzut pe Andre sau Kate,
și nici n-a fost înregistrată vreo cameră pe numele lor.
Cred că e timpul s-o rupem pe spaniolă.
- Câți bani ai la tine? - Cât sunt dispus să-ți dau, adică?
- Tot aia e. - 40 de dolari.
Ia-o pe Erica și păziți holul.
Îmi pare rău, nu vorbesc spaniola.
- Scuze. - Sunt din Philly.
Am înțeles. Ascultă...
- L-ai văzut pe tipul ăsta? - Da. Un tip ca ăsta nu se uită.
Era foarte frumos, carismatic...
Nici nu știu cum să-l descriu. Nu te mai poți sătura de el.
- Am auzit și eu. Unde stă? - În apartamentul prezidențial.
- Ești gata pentru o lecție de spaniolă? - Desigur.
Am nevoie de-o mare favoare.
Șmecherie!
În apartamente de-astea stăteam și eu.
- Domaine Ruisseau des Pres 1998. - Orice o însemna asta.
Înseamnă că e o sticlă de șampanie de 1.500 de dolari, Charles.
Mie îmi place mai mult șampania Crystal.
Am văzut și eu videoclipurile cu Poof Daddy.
Erica și prostiile ei despre organele genitale...
Andre pur și simplu își cumpără femeile ca orice altă marfă.
Așa a devenit el mare cuceritor. Se numește oniomanie.
De la grecescul "oneomai", care înseamnă "a cumpăra".
E o boală ce ține de controlul impulsurilor.
E un sub-simptom al recompensei imediate,
care, la Andre, crește vertiginos din cercul vicios al cumpărăturilor.
Cheltuiește pentru că e un id ambulant
și fură pentru că nu se poate abține să nu cheltuiască.
Nu poate să stea ascuns, ceea ce e o veste bună pentru noi.
E un cadavru pe jos.
- Pun pariu că Andre l-a ucis. - Să mori tu?
Ray, vreau s-o iei pe Erica și să verificați o mașină.
Ray!
Astea sunt unelte de spart seifuri.
Andre și băieții lui pun la cale o lovitură, cât de curând.
Ce tare!
Ar trebui să ne legăm niște conserve de metal de bară,
să atragem și mai multă atenție asupra noastră.
Ce știu ei? Că avem de gând să dăm o spargere?
E un oraș mare, Kate. N-o să pățim nimic.
Dacă vrea cineva să renunțe, acum e momentul,
dar părțile voastre vor fi de 0%,
care presupun că ar fi fost partea mea, dacă nu mă întorceam.
Glumești? Toată viața am așteptat o spargere atât de mare.
- Cum o cheamă? - N-o cunoști.
Lasă-mă să ghicesc.
E tânără, frumoasă, naivă și crede tot ce-i spui tu.
Îmi pare rău, Kate.
Credeam că ți-am repetat suficient, dar se pare că nu:
Concentrează-te naibii la treabă.
Asta e ultima misiune. După asta, renunț.
De acord.
Astea nu-s unelte pentru vreo spargere rapidă.
Băieții ăștia vor să treacă de niște alarme foarte sofisticate.
Bine. Te aștept să vii aici.
Erica, vino încoace!
Stai în fața mea și fă-te că vorbești cu mine. Hai!
- Despre ce să vorbesc? - Orice, numai vorbește.
Am auzit că Shea ți-a spus că nu i-ar strica o vizită conjugală.
Cred că ne-ar ajuta pe toți să ne mai limpezim mințile.
Pe mine sigur m-ar ajuta.
- Chiar că ești disperată. - Sunt foarte disperată.
- Discută cu Charlie. - Aș prefera să discut cu tine.
- L-am prins. - Ne-a văzut.
Jules, pune în urmărire un SUV negru.
Se duce spre 8th Avenue și are tentă de limuzină.
I-am reținut doar jumătate din număr. Fir-ar să fie!
Mortul era Douglas Acadia. Fără antecedente și celibatar.
Ai stabilit dacă are vreo legătură cu Andre?
Da, precum și cu Kate Lavin. N-au niciun fel de legătură.
Ia legătura cu echipa pentru cazuri majore de la NYPD.
Roagă-i să ne trimită dosarele informative despre "Elvișii răi".
Am făcut-o deja.
Arhivarul cu care am vorbit mi-a spus că le va trimite
de îndată de obține aprobarea de la sergentul lor.
Sună-l pe Bill Clark
și spune-i că Ray Zancanelli a spus să le trimită mai repede.
Dacă Kate făcea parte din banda "Elvișilor răi",
poate au fost corupte și alte partenere din vizitele conjugale.
Află informația asta. Vreau să știu totul
despre fiecare femeie care l-a vizitat în închisoare.
Unitatea pentru deținuți fugari.
Pot să întreb cine-l caută?
Așteptați o clipă.
- Charlie? - Da.
Te caută Andre Brennan.
- Ce voce are la telefon? - Îmbătător de dulce.
Charlie Duchamp.
Andre Brennan. Mă bucur să te cunosc.
Ne vom cunoaște personal curând.
Mi-ar face mare plăcere.
Mai ales dacă ai fi dispus să încheiem o înțelegere.
Ce-mi oferi?
Pe partenerii mei. Sigur știi la ce mă refer.
Da, minus un tip mort pe care l-am găsit în apartament.
Câți mai rămân la numărătoare?
Trei. Nu vreau să par răsuflat, dar sunt dispus să fac un schimb
care nu implică încarcerare sau condiția de fugar.
Bine. Unde ne întâlnim?
Nu, nicidecum. Vreau să închei târgul fățiș.
Contra mărturiei mele, vreau să fiu inclus în Protecția Martorilor.
Eu nu lucrez pentru procuratură, ci capturez fugari, Andre.
Odată intrat în custodia noastră, promit că te voi prezenta...
Nu-mi place să închid oamenilor telefonu-n nas,
așa că-ți spun de pe acum c-o să-ți închid telefonul.
Posibil ca unor femei să li se pară fermecătoare grosolănia lui.
Vreau să-i scot dinții din gură ticălosului.
Am nevoie de locația lui Andre, Jules.
- Au inițiat deja localizarea lui? - Da.
Atunci, de ce le ia atât?
Doar știu că apelul a fost terminat de la linia din biroul tău.
De ce nu pot izola apelul?
Nu-i așa ușor. Firul e distribuit în mai multe telefoane din birou,
care e apoi repartizat prin sedii centrale.
- Cât au spus că mai durează? - Câteva minute.
- Câte, mai exact? - Între cinci și zece.
Dar asta se întâmpla acum cinci minute, deci mai durează vreo cinci.
Deja avem pe cap un cadavru.
Aș prefera să nu ne pricopsim cu încă unul.
Sunt complet de acord cu tine.
Cu cine ești pe fir, un tehnician sau un supraveghetor?
Dacă discuți cu un tehnician, vreau să-mi faci legătura
cu inspectorul șef însuși de la unitatea de suport.
Charlie, vrei să te liniștești? Pot să-mi fac și eu treaba.
Bine.
Tipul ăla, Andre, e un nenorocit.
Crede că mă poate suna la birou, ca să facă el ce vrea din mine?!
Să vedem cât curaj mai are când o să-i vâr cătușele pe mâini.
Bine. Mulțumesc mult.
A sunat de la un telefon public, lângă Mercer and Grand.
Bine. Spune-i lui Lloyd că-l aștept în mașină.
Da, tipul ăsta e tare viclean.
Ne sună de la un telefon public și se așteaptă să nu-i dăm de urmă?
Să fim serioși!
Putem face rost de poze din trafic sau imagini prin satelit?
- Vreun fel de tehnologie? - Rămâi la analize psihiatrice, Lloyd.
Lasă supravegherea electronică pe seama unității de suport.
Spuneam și eu...
Poate și-o mai fi cumpărat țigări.
Nu ne-ar fi sunat de la un telefon care poate fi localizat,
fix lângă unul din locurile pe unde-și pierde vremea.
Nu-i chiar așa neghiob, crede-mă.
Lloyd, mai știi când ai fost prins tu, un cartofor înrăit?
- Unde te-am găsit? - Într-un cazino.
- Exact. - Bine, fie.
Aici e ascunzătoarea lui Andre.
"Elvișii Răi" comunică prin cutii cu trabucuri.
Căutăm cutia cu trabucurile terfelite.
Pune-te pe treabă.
Ăsta nu e sigur. Miroase mătăsos de dulce.
Dumnezeule, da! Tu miroși divin. Cu tine care-i treaba?
Tu ești prea pământean ca să devii ordinar, nu?
Ai și puțin cedru-năuntru. Nu-i așa, târfuliță?
- Lloyd! - Ia să vedem ce-i cu...
Gata, ăsta miroase ca papucii bunicului.
"Vineri, la ora nouă."
Mai avem trei ore ca să-i dăm de cap.
- Recunoști imaginea asta? - E expresionism modern.
Chestiunea poate fi de ordin celestial, bestial sau "excremențial".
Bine. Eu îmi închid ochii și număr până la cinci.
Poate găsești trabucul acela care mirosea plăcut a cedru
și care a căzut pe jos, ca să-l pui la loc, în cutie.
Unu, doi... trei, patru...
...cinci. Vai, ia te uită!
Da, tare ciudat.
S-o luăm la pas, pușcăriașule!
Reprezintă un aligator care mănâncă o pasăre.
Mie-mi pare a fi o mare porcărie.
Bine, Jules. Mersi. Imediat ce se poate, exact.
A trimis o imagine a tabloului la echipa pentru cazuri majore.
Încearcă să găsească pe cineva care s-o identifice.
Sau am putea merge la galeria din districtul în cauză.
Poate recunoaște cineva imaginea.
Poate-l găsești pe Andre acolo, ca să te dai la el.
Îmi retrag cuvintele. Uite ce putem face, oameni buni.
Trebuie să ne închidem ochii și să ne închipuim
ce-ar putea reprezenta imaginea aia.
Josef Albers, un pictor abstract foarte celebru,
a spus: "Poți vedea adevărul numai cu ochii închiși."
Eu tind să-i dau dreptate.
Mai are cineva ochii închiși acum?
Nu...
Mai sunt și alte femei de-ale lui Andre cu care putem vorbi.
Heather Storrow.
Aici scrie că l-a vizitat pe Andre de trei ori în închisoare,
dar niciodată n-a rămas la o vizită conjugală.
Atunci, de ce ne-ar interesa persoana ei?
Ai băgat atâta școală-n tine și tot n-ai habar cu ce se mănâncă femeile.
Poate că toate femeile astea sunt "Elviși Răi"
sau poate că nu e niciuna.
Sau poate că Andre și Heather formau un cuplu când el era liber.
Bine, te urmăresc atent. Cea mai târfă dintre târfe.
Un bărbat curtează o femeie cu calitățile mamei sale,
sperând să-și satisfacă nevoile de intimitate din copilărie.
Dar curând, femeia aceea e percepută ca o mamă,
ca o imagine a Madonnei și, astfel, devine neatrăgătoare sexual.
Shell? Comandasem pizza aia acum vreo 30 de minute. Mersi.
Așadar, tipul ăsta își rezervă sexualitatea
pentru femeile ușoare, adică târfe,
aflându-se în impasul de-a nu mai putea iubi
o femeie care-l satisface sexual
și-a nu mai putea satisface sexual o femeie pe care o iubește.
- Cam asta ar fi ideea. - Am trecut și eu prin asta.
Să-nțeleg că tipa asta o întruchipează pe Madonna lui.
Cu atât mai multe motive s-o scutești de umilința
percheziției cu mănușă de latex de la un angajat al statului.
Locuiește la două minute de-aici. Încercarea moarte n-are.
Posibil ca Shea să fi prins o pistă. O chem înăuntru.
- Adu-mi și mie vreo două felii. - Vin și eu cu tine.
Pe bune acum. Interviuri?
Eu am zece ani de experiență, iar tu, zero.
Ce naiba? A fost ideea mea. Încerc doar să te ajut, frate.
Mă vrei în joc, nu, Charlie?
Hai, du-te.
Heather, corect? Eu sunt Ray Zancanelli.
Tu poți să dai drumul la interogatoriu.
Eu o să ascult în liniște.
Poftiți pe aici.
Fir-ar! Am uitat dosarul jos.
Mă întorc imediat.
- Iubire, ce obraznic ești! - Eu sunt Shea Daniels, iubire...
Caută tablouri cu naufragiați celebre.
Se numește "Furtună pe mare", de Mauro Iacobelli.
Tabloul e expus la Muzeul Geller din centru.
Haideți să mergem.
35 de secunde. Am notat.
Senzori de lumină. Liber.
Am dezactivat detectoarele de căldură. Verifică tastatura de la seif.
Am rezolvat.
L-am iubit pe Andre înainte să aflu că e...
...un infractor, bănuiesc.
Când a fost arestat, lumea mi s-a dat peste cap.
De ce îl vizitai la închisoare?
Voiam să mă asigur că nu-l mai iubesc.
Nu e un om rău.
Nu ești un monstru dacă nu-ți plătești dările la stat.
Ai dreptate.
Dar dacă ți-aș spune că e suspectat de crimă?
Nu...
Mă tem că e adevărat.
Mă infiltrez în sistem. Ai undă verde.
Restricție securizată.
Decuplez magneții.
Ce naiba se petrece? A trebuit să urc pe scări.
S-a blocat drăcia, frate!
Nu-mi plac două lucruri, Charlie: șerpii și spațiile claustrofobice.
Dacă nu repari tărășenia, nu mai vezi ajutor de la mine.
- Eu nu mai văd ajutor?! - Colecția de bijuterii Bismarck.
A sosit ieri din Germania. E la Muzeul Geller.
Bine. Eu mă duc după Ray. Adu-i jos și pe ceilalți.
N-am avut nici cum să aduc dosarul de jos.
Ai fermoarul deschis.
Mi-e dor de fata mea, bine?
Nu pot să cred... Nu e bărbatul pe care-l cunosc.
Sincer îți zic, ți-e mai bine fără el. Tipul ăsta e piază rea.
Știu...
Cel puțin, am aflat acum.
Ray, era o diversiune. I-am dat de cap.
Mulțumim că ai venit.
Găsești ieșirea și singură, dar nu te consuma.
Meriți ceva mai bun decât nemernicul ăla.
MUZEUL GELLER
E vorba de colecția Bismarck.
Lăsați armele deoparte. S-a declanșat alarma primară.
Ni s-a confirmat deja că nu s-a încălcat securitatea.
- Vă spun că bijuteriile sunt cauza. - Eu nu prea cred. Veniți să vedeți.
Securitatea a păzit-o permanent de când a sosit în muzeu.
Ce naiba...
Câmpurile magnetice sunt intacte. Avem cale liberă.
Am intrat.
Avem un sistem de alarmă sofisticat. E clar că funcționează corespunzător.
Alarma primară a fost de-ajuns ca să sperie tâlharii.
Ce s-a întâmplat, de fapt?
Alarma fost preprogramată.
Se poate să fi fost setată acum luni de zile.
Bun, deci hai să ne-nțelegem.
Declanșează sistemul de alarmă primar.
O fac intenționat, dar nu jefuiesc muzeul.
Chestia asta a fost o diversiune.
Jumătate din polițiștii din Manhattan sunt pe o pistă greșită acum.
Jules, vreau informații despre toate alarmele
care s-au declanșat în oraș în seara asta.
Caut...
Bine, colecția masculină Erickson din micul Tokyo...
Magazinul de băuturi alcoolice de pe Strada Bleecker...
Enumeră-mi doar locațiile esențiale, Jules.
Angrosiștii de diamante Schulman & Sons.
E pe Strada 47.
- Au cotrobăit peste tot. - Cât lipsește?
Între nouă și zece milioane. Și asta numai din seif.
Pentru cât m-a costat sistemul, când s-a declanșat,
trebuia să fiți aici în câteva minute.
Dacă așteptați intervenție, poliția s-a deplasat la Geller.
Nu dau doi bani pe Geller!
Bine, amice. Ai spus ce-aveai de spus, am înțeles.
Au mai luat ceva de aici. Ce lipsește din vitrina asta?
Un colier cu perle.
Nu era așa valoros, în comparație cu diamantele din seif.
Tâlharii ăștia sunt așa șmecheri, c-au luat mai mult decât pot duce.
Risipind diamantele... Ce mai lovitură au dat!
Mă bucur că ești impresionat.
Cine-i individul ăsta?
Să-mi repet teoria idului ambulant? Andre nu va fugi singur din oraș.
Va lua o fată cu el,
căreia să-i poată oferi atenții, pentru a o impresiona.
În acest caz, vorbim de o femeie căreia-i plac perlele.
- Vai, frate! - Ce-i?
Heather.
E un criminal și-un hoț
și va continua în stilul ăsta, fiindcă se pricepe.
Tu știi ceva, Heather.
Nu ești genul de om care să-i permită lui Andre să scape.
Așa să fie oare?
Tocmai m-a sunat.
Mă implora să ne-ntâlnim și să fugim împreună.
Unde să vă întâlniți?
Chiar e un criminal?
Pozele de la locul crimei sunt în mașină.
Ce vrei să vezi, gaura din pieptul individului
sau rana de ieșire a glonțului din omoplat?
Nu, nu...
Unde e?
Mi-a spus să merg la gara autorității portuare
în jumătate de oră și să-l aștept acolo.
Poftim.
Păstrează pachetul.
GARA AUTORITĂȚII PORTUARE
Au mușcat momeala. Bravo.
Andre, e o nebunie.
Nu pentru multă vreme. Ai fost urmărită?
Nu. Am luat taxiul, apoi metroul, apoi am mers pe jos, cum mi-ai spus.
Scumpa mea...
E ultima dată când îți mai cer să minți.
Andre, au spus lucruri îngrozitoare despre tine.
Nici nu mă mir!
Și tu pe cine crezi, pe mine sau pe ei?
- Pe tine. - Sigur că da.
Ești pregătită?
Pentru încrederea ta în mine, iubito.
- Încotro pornim? - Spre Buenos Aires.
O să-ți placă la nebunie. Seamănă cu Parisul.
Plecăm mâine. Trebuie doar să mai câștigăm timp.
Charlie Duchamp.
Ce mai faci, Charlie?
Tu ce părere ai?
Îți accept oferta. M-am săturat să tot fug.
Perfect. Unde ești?
Mai întâi, trebuie să rezolv niște probleme.
Ne vedem la Cafeneaua Viand de la intersecția străzii 61 cu parcul,
mâine dimineață, la nouă.
Înseamnă mult pentru mine, Andre.
Atât de mult, că-mi dau lacrimile numai gândindu-mă la asta.
Fă-mi o favoare. O întrebi pe iubita ta, Heather,
dacă pot împrumuta un șervețel din poșeta ei?
Șervețele...
- Ți-au dat cumva șervețele?! - Nu știu...
Cum adică nu știi?!
Care-i treaba, Andre?
Ai două secunde să cobori geamul.
Ți-am spus eu că ne vom revedea.
Te rog să cobori din mașină.
Asta numim noi "prepelicar". E un dispozitiv de localizare.
Ieși din mașină.
Pune-ți mâinile pe capotă.
Ia loc.
Ce v-am spus eu, fetelor? Dacă tragi puțin cortina,
magicianul își cam pierde din farmec, nu?
Serios acum, cum ai reușit să amețești toate femeile alea?
Arată mult mai bine în poze. Tu ce părere ai, Jules?
Da, cu siguranță e mai chipeș în poze.
Vin să te salte în jumătate de oră, Andre.
Nu sunt marca Cohiba.
Șampania costă numai zece dolari,
dar știm să sărbătorim la fel de bine ca el.
La gară? Serios, Andre?! Un tip ca tine?
Nu un tip ca tine.
Acolo ai dat-o-n bară.
Preamărire... Cum îi spuneai tu, Lloyd?
Boala premăririi sinelui.
"Idiotită", mai exact.
- Noroc. - Sănătate!
Cine-i primul?
Da.
Pot să intru?
Sigur.
Care-i treaba?
Nu apreciez situația în care m-ai pus.
Îmi risc slujba dacă nu-i mărturisesc lui Charlie.
- Te-a întrebat dac-ai văzut ceva? - Nu... Dar nu asta e ideea.
Știu că toți cei de aici îmi cunosc problemele personale.
Probabil că de asta mă crezi ușor de dus de nas.
Nu e vorba de așa ceva.
Aveam nevoie doar de puțină intimitate cu iubita mea.
- Am fost închis mult timp. - La fel și eu.
După ce-am fost dată afară din Academie,
am locuit trei ani cu mama mea, făcând telemarketing.
N-am ieșit deloc din casă.
Am crezut că așa o să-mi trăiesc tot restul vieții,
până când Ray mi-a oferit slujba asta.
Vrei să ieși din închisoare? La fel și eu.
E șansa mea să-mi recuperez viața, la fel cum e și șansa ta.
Să nu-mi iei boala drept slăbiciune.
Să nu mă mai pui niciodată în situația aia.
Dacă se repetă situația, te spun lui Charlie.
Nu-mi pasă cine ești tu.
Nu mai pot aștepta încă șase ani...
Poate data viitoare când mergi la muncă...
Mai există o cale.
Dar, scumpule, am redeveni fugari...
Am fi împreună. Asta e tot ce contează.
Pentru tine o fac.
Traducerea și adaptarea: veverița_bc & Cookie @ www.titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro