THE BORGIAS Sezonul 1 Episodul 5
Traducerea: de Ionuț666, Felixuca și Shadow Nifty Team
Comentarii pe www.tvblog.ro
Lucrezia.
Ce am făcut?
Mă va ierta Dumnezeu vreodată?
Dumnezeu poate că te va ierta, tată, dar eu niciodată.
Lucrezia!
Nu ai sforăit.
Dar ai plâns... toată noaptea.
Asta trebuie să înceteze.
Slavă Domnului că ai sângerat.
O virgină. Cred că ești unica din familia ta.
"O Borgia", au spus.
"Sunt într-atât de puțin prețuit?" le-am spus eu.
"E fiica papei", mi-au răspuns.
"Ce rușine", le-am răspuns.
Zestrea ta a fost demnă de o prințesă.
Lucrezia Borgia Sforza.
Știi să vânezi? Nu? Atunci e bine.
Atunci de abia dacă ne vom vedea.
Cu excepția momentelor în care îmi voi îndeplini îndatoririle maritale.
Care vor fi scurte și fără pasiune.
Pleacă.
Coșmarurile îl deranjează vreodată pe vicecancelar?
Funcția în sine e un coșmar, Sfinția ta.
De comploturi, intrigi meschine și petiții,
pe care încerc din greu să le țin departe de domnia voastră.
Am nevoie să mă asiguri...
de bunăstarea fiicei mele...
în castelul vărului tău, Giovanni Sforza.
Credeți că nu e tratată adecvat?
Așa îmi spun coșmarurile.
E ca un mielușel în brațele sale, Sfinția ta.
A moștenit numele de Sforza,
averea familiei Sforza, dar nu și forța acesteia.
Iar pofta familiei Sforza pentru intrigă?
Da, asta chiar a moștenit.
Dar intriga nu e pe măsura inteligenței Borgia,
așa cum toată Roma și-a dat seama.
Vreau să mă mai asiguri și că...
el și un alt văr, ducele Milanului, ne vor sprijini. cum au promis.
Ne-am unit averile cu numele Sforza.
Consecințele vor fi grave dacă îmi trădați încrederea.
Îmi vorbiți în calitate de vicecancelar, Sfinția ta?
Nu. Ca unui Sforza.
Ochii mei...
Poți să-i crezi, cardinalule.
Vreau să mă confesez ție.
Dar trebuie să-ți mărturisesc că nu am nimic să-ți spun.
- Atunci de ce? - Pentru că trebuia să te văd.
Și eu trebuia să te văd, dar nu ai putut alege un loc privat?
A fost o altercație la nunta surorii tale.
O promisiune a unei răfuieli.
Te implor sa încetezi să aperi onoarea mamei tale.
Știi foarte puține despre mine, dar cei care mă cunosc
știu că îmi amintesc asemenea lucruri.
Ești îngrijorată pentru siguranța soțului tău?
Pentru a ta.
E o brută, un condotier, veteran al multor bătălii.
Vocația ta e cea a Bisericii, nu a sabiei.
Dacă ai păți ceva, nu m-aș ierta niciodată.
Nu aș mai putea trăi.
Îți pasă atât de mult de cineva pe care abia l-ai cunoscut?
Da.
E o enigmă. Sau un mister.
Chipul tău îmi apare în fața ochilor când dorm,
când sunt trează sau când îi închid.
Credeam că vederea îmi joacă feste. Dar acum cred că și urechile.
Niciuna.
Apropie-ți buzele de ale mele, cardinale.
Vreau să-ți simt respirația.
Iar eu te-aș săruta, dacă nu ar fi acest perete între noi.
Dumnezeu ne privește.
Iar cum e scris în Biblie, e un Dumnezeu gelos.
Întotdeauna va fi un obstacol între noi.
Dar dacă-mi promiți că nu te vei pune în pericol,
atunci sărutul dragostei mele va fi al tău.
Atunci îți promit.
Că nu mă voi pune în pericol.
Dar ai cerut izbăvire, Ursula Bonadeo.
Domnul îmi va decide soarta și va fi destinul meu să o accept.
Dar acum trebuie să plec înainte ca sufletul să mă părăsească.
L-ai iubit pe tatăl meu.
În naivitatea mea, fiul meu, poate că încă îl mai iubesc.
- Te poți vindeca de dragoste? - Nu.
Poate fi îndurată, îmbrățișată și suferită.
Suferi, fiul meu?
Am întâlnit o femeie, mamă.
Care e măritată.
Iar ea te face să suferi.
Poate că și ea suferă.
Da.
Dar dacă o pot scăpa de obstacolul ei...
Va fi a ta?
Să îndur o viață ca a ta, mamă...
Ai putea părăsi Biserica.
Și să-l superi pe tatăl tău. Dacă îndrăznești.
Nu mi-e frică de nimic, mamă.
Sper să vă placă.
- Mulțumesc. - Fii binecuvântat.
- Dumnezeu să te binecuvânteze, doamna mea. - Mulțumesc.
Soră, avem nevoie de ajutorul tău în infirmerie.
- Cum m-ai găsit? - Am spionii mei.
Ți-au spus că...
Am avut o viziune a unui cal alb,
care galopează dimineața între ceasurile 6:00 și 9:00.
Înseamnă că sunt urmărită.
La fel cum suntem și noi.
Soțul meu insistă să nu plec singură.
Pot fi discreți?
- Nu văd niciun motiv pentru discreție. - Niciun motiv.
Tu de ce ai spioni, cardinalule?
Un cardinal trebuie să aibă spioni.
- Te deranjează că te-am căutat? - Nu. Nici pe departe.
Sunt multe lucruri care-mi plac la tine, cardinalule.
Printre ele, faptul că ești cardinal.
Poți să-mi explici?
Dacă îmi pot găsi cuvintele.
Gulerul tău preoțesc mă face să sper că dragostea mea e în siguranță.
Pentru că n-o stăpânesc în întregime.
Așa că mă mulțumește faptul că ești cardinal, dar mă și îngrijorează.
M-am gândit să nu fiu cardinal pe ziua de azi.
Atunci inima mea e în pericol.
Ai pune-o în pericol, cardinale Borgia?
Aș face-o să se teamă.
Dar nu i-aș face niciodată rău.
Sună ca o ghicitoare.
Te pricepi la ghicitori, cardinale Borgia?
- Din păcate trebuie să trăiesc într-una. - La fel ca mine.
- Iar numele tău e? - Francesca.
Ce știi despre căsătorie, Francesca?
Știu, doamna mea, că nu ar trebui să fie așa.
A fost recuperat dintr-un confesional din Florența.
Nu a fost folosit pentru deschiderea scrisorilor?
Nu, Eminența ta.
A fost găsit împlântat în ochiul unui călugăr cerșetor.
Cine i l-a împlântat?
Cel pe care ai poruncit să fie urmărit.
Nu poți face nimic cum trebuie!?
Clipește doar o dată și îți voi scoate ochii.
Tot te voi servi fără un ochi, Eminența ta.
Sau fără doi.
- L-am pierdut și nu știi unde? - În Milano.
Ar trebui să porți o pălărie de clovn.
Della Rovere a părăsit Florența.
Cu satisfacție sau nu?
Avem armatele papale, armatele lui Sforza,
aliații din imperiul roman, toți sub comanda mea.
La naiba cu Florența!
Teama mea e că Apocalipsa îl va urma pe cardinal.
- Va deschide cele șapte sigilii? - Nu, tată. Să nu mai vorbim în metafore.
Teama mea e că... se va duce în Franța,
unde va complota cu regele ca să ne invadeze,
va aranja ca armatele să aibă cale liberă prin Republica Florența,
prin principatul Milano.
Iar regele francez...
Va scăpa de tine și vă mărșălui în sud către Napoli.
Armatele lui sunt călite prin 100 de ani de bătălii cu Anglia.
Nu avem nimic aici pe măsura lor.
Ducele Ludovico Sforza din Milano.
E vărul soțului surioarei noastre, Giovani Sforza.
Lucrezia nu s-a măritat cu Ludovico Sforza, frate.
Nu-l numesc "maurul" degeaba.
Am auzit că își ține proprii veri întemnițați în subsolul castelului.
Ne va trăda imediat dacă ar crede că principatul lui e în pericol.
Se teme e că nepotul lui îi va lua tronul.
Poate că ar trebui să-l amenințăm cu această posibilitate.
Iar tu ar trebui să te duci în Florența
să-l tachinezi cu intențiile noastre.
Acei bancheri Medici au un predicator, Savonarola,
care-i acuză de cămătărie.
Poate că ar trebui să le oferim o excomunicare...
...o ardere pe rug...
dacă vor sprijini cauza noastră justă.
Îmi spun "Maurul", cardinale. Îți poți imagina de ce?
Din cauza tenului negru al domniei voastre?
Din cauza vicleniei.
Ca bătrânii mauri, sunt mai viclean ca toți.
Atunci v-ați gândit la propunerea mea?
Tu... vrei să ofer armatelor franceze liberă trecere prin principatul Milano.
De ce ar mărșălui regele francez spre sud?
Pentru că, distins duce, pretinde regatul Napoli.
Miza regatului Napoli.
Toată lumea îl vrea.
Nepotul meu, Gian Galeazzo,
crede că-l va moșteni.
Dar tot el...
consideră că Milano e al lui.
Nu-i așa, nepoate?
Ți se pare un gest creștinesc să-l ții închis în cușcă?
Stă acolo doar până-i vine mintea la cap.
Cine sunt?
Ești Ludovico Sforza.
Nu sunt ducele de Milano?
Titlul acela e al meu.
Al meu!
Recunoaște și vei primi vin.
Politica e un joc delicat.
Văd, Înălțimea ta.
Și tu, cardinale? Ai venit să-l eliberezi?
Am venit să cer liberă trecere a armatelor franceze.
Într-adevăr... De la ducele de Milano.
Cardinale... mă voi gândi.
Pâine proaspătă! Pâine!
Varză! Mai multă varză la aceiași bani! Aici!
Florența, va veni o vreme când toate gătelile tale,
bunurile și sclavii nu-ți vor aduce niciun câștig.
Trăiți din camătă, florentini... ca porcii în călduri.
Poate că bogăția băncilor voastre lasă lumea uimită,
dar într-o zi vă va duce la pierzanie!
Din pricina avariției, nici voi, nici copiii voștri
nu duceți o viață bună.
Ați descoperit multe metode de a câștiga bani...
Se zvonește că un cardinal a binevoit să ne viziteze.
...pe care le numiți drepte, dar sunt nedreptatea însăși.
- Tu cine ești? - Niccolo Machiavelli.
Ambasadorul Casei Medici.
...i-a corupt pe magistrați.
Călugărul ăsta ar arde Florența din temelii.
Nu chiar.
Nimeni nu vă poate convinge că e un păcat să faci speculă.
Ar vrea să trăim ca el.
...și fac târguri nedrepte...
Adică?
Pe un braț de paie, pe podeaua unei mănăstiri.
Nu-i sunt pe plac...
Sau sufletele vă vor fi condamnate!
...luxul, podoabele, arta.
Nici chiar confortul.
...nu trebuie să-și asume rușinea...
Poate cardinalul Cesare Borgia ne poate ajuta.
Ar dori să-l întâlnească pe stăpânul meu, Piero de Medici?
Nu.
Vrea să te cunoască pe tine, domnule ambasador.
După spusele profetului Isaia...
Deci e o conspirație.
Își recunosc păcatele precum Sodoma...
Nu. Mai degrabă... o inchiziție.
...și după ale lui Ieremia: "Ți-ai întins frunte de curvă..."
Vino cu mine.
"...și n-ai vrut să ai rușine."
Un alt cardinal a trecut pe aici acum câteva zile.
Și-a lăsat însemnul pe ușa confesionalului.
Un călugăr a fost găsit mort.
Dar cardinalul a susținut că e un om pașnic.
Cu toții suntem, monsenior Machiavelli.
- Susții același lucru ca el? - Deocamdată.
Dar aș îndrăzni să cred
că, dacă acest cardinal a trecut prin Florența,
a făcut mai mult decât să bată-n cuie un călugăr pe ușa confesionalului.
- Da? - Da.
Aș spune că s-a întâlnit cu ambasadorul florentin
și cu stăpânul lui, de Medici.
Și dacă ar fi așa?
Aș presupune că acea întâlnire a avut un scop precis.
Adică?
Să atragă Florența de partea cauzei sale.
Dimpotrivă. N-a cerut nimic.
Nimic?
Sau, ceva mai clar,
a cerut ca Florența... să nu facă nimic.
A cerut să nu intervină dacă se va întâmpla ceva important.
Ești prea șiret pentru un cardinal.
Vremurile în care trăim sunt de vină.
A cerut ca Florența să nu intervină
și să permită unei mari armate să treacă prin ea.
- Poate. - Florența i-a promis asta?
De ce ți-aș spune răspunsul?
Poate aș aranja ca în loc de frumoasa voastră Florența
să ardă fratele Savonarola.
E o ofertă impresionantă.
Ce i-a oferit Florența bunului cardinal?
Ce i-a oferit el Florenței. Nimic.
Deci armatele Franței nu pot trece prin republica voastră?
Într-adevăr.
Și dacă vremurile te-au făcut atât de isteț,
poate că lunile următoare vor scoate un geniu din tine.
Stăpânul meu este...
Domniță...
Iartă-mă dacă te-am speriat.
Stăpânul e la vânătoare.
Domnița dorește să-i pun șaua pe cal ca să îl urmeze?
E ultimul lucru pe care vrea domnița să-l facă.
Stăpânul e un bun vânător?
Niciun cerb n-are scăpare.
Atunci mi-e milă de bieții cerbi.
Dar măcar agonia lor are un sfârșit.
Da. Ucide repede.
- Cum te cheamă? - Paolo.
Ai cămașa ruptă, Paolo. Ai vrea să ți-o cos?
N-aș îndrăzni s-o cer, domniță.
Nu-mi mai spune "domniță".
Numele meu e Lucrezia.
Rostește-l.
Lucrezia... domnița mea.
...La final, Sfinția Ta,
reamintesc că Înălțimii sale i-ar face plăcere
o uniune între regatul Navarrei și familia Borgia,
prin căsătoria între gonfalonierul Juan Borgia
și preaiubita sa nepoată, prințesa Sylvia,
al cărei portret am plăcerea să-l prezint Curții Papale.
Îi mulțumim Maiestății sale.
Dacă aceasta e o bună reprezentare a prințesei Sylvia,
atunci frumusețea ei este, într-adevăr, fără pereche.
I s-a dus vestea.
Ne vom gândi pe îndelete la generoasa voastră ofertă.
- Caii au nume, Paolo? - Au, domnița mea.
- Lucrezia. - Domniță Lucrezia.
El e Diablo.
- Diavolul. - Da.
Era foarte iute până s-a împiedicat și și-a fărâmat copita.
- Și acum? - Focul i s-a stins...
Va ajunge să tragă căruța cu fân.
Se putea și mai rău, Paolo.
Și ăsta?
E o iapă arabă... Fatima.
Nu puteau fi ținuți în același grajd
când el încă mai era tânăr.
- Dar după accident... - A fost castrat.
Acum e mai mult ca o iapă, domniță.
Fatima e norocoasă. Poate dormi bine noaptea.
Să-ți văd mâinile, Paolo. Arată-mi-le.
Vreau să le ating.
Sunt moi.
- Într-o zi se vor înăspri? - Nu știu, domniță.
Lucrezia.
Îl știi?
- Domniță... - Lucrezia.
Spune-l!
Lucrezia.
- E urâtă, tată. - Nu mai mult decât altele.
Toate sunt urâte. Nu mă voi însura cu niciuna.
Familie regală de mâna a doua,
veri ai fraților vitregi ai prinților.
Mă voi însura doar cu o fiică de rege sau deloc.
Nu se poate "deloc", fiule.
Să se însoare Joffre.
Regele Ferrante din Napoli are o fată nelegitimă.
Sancia.
Papa are nevoie de siguranță în Napoli.
Căsătoria între tine și Sancia ar avea beneficii.
Ești surd, tată?
Este bastarda corcită a unui boșorog bolnav!
Să se însoare Joffre cu ea. Eu vreau o prințesă...
Sau mă voi bucura de plăceri oriunde mi se oferă.
Sfinția ta...
Iartă-mă, cardinale, speram să fii singur.
- Sfinția ta, verișoara mea tocmai... - Verișoara ta?
Gabriella Visconti, la dispoziția domniei tale.
- O Sforza? - Verișoară de gradul doi.
Sperăm că mai îndepărtată de atât.
Cardinale, ai o grămadă de veri. De asta doream să vorbim.
Sunt la dispoziția Sfinției tale.
Am vrea să vorbim despre un alt văr,
în mâna căruia s-ar putea afla supraviețuirea papalității.
Sfinția ta se referă la ducele de Milano?
Da. Cardinalul Della Rovere se îndreaptă chiar acum într-acolo.
Dacă vă pot fi de ajutor...
L-ai putea dezmembra pe dragul cardinal.
Vicecancelarul are atâta putere?
Pentru a porunci execuții? Din păcate, nu.
Dar îl poți informa pe vărul tău, ducele de Milano,
că am putea susține cauza nepotului său
dacă ducele se hotărăște să acționeze împotriva dorinței noastre.
Logodnicul tău e bătrân, Francesca?
Cu nouă luni mai în vârstă decât mine, stăpână.
Atunci ai noroc.
Bărbații în vârstă sunt ca niște mistreți.
Sunt tare păroși.
Iar când nu te bat, te îmbrâncesc.
- Te-a bătut noaptea trecută? - Nu, însă m-a îmbrâncit.
Am numărat 27 de îmbrânceli. Iar noaptea trecută au fost 32.
Deja e mai bine. Trebuie să-i stimulezi plăcerile.
Se poate așa ceva?
Cum să nu. Astfel îmbrâncelile vor fi tot mai puține.
Iar ca să treci peste toate astea, e mai bine dacă numeri.
Pe mine mă ajută dacă număr.
- Să numeri? - Oile.
Sancia de Napoli.
- Ce e cu ea? - E frumoasă?
Într-un fel foarte napolitan.
- Cum e "felul napolitan", iubirea mea? - Întunecat.
Sicilian... aproape oriental.
Am auzit că și temperamentul ei e foarte sicilian.
Ar fi bună de nevastă pentru...
Juan?
- Ar fi o căsătorie binecuvântată... - De către cine?
De cel care binecuvântează...
Nu, nu Juan. El face doar ce vrea.
Cesare? Asta ar fi chiar...
Nu, știi bine că Cesare nu se poate căsători.
Nu, poate pentru... Joffre.
Dumnezeule mare.
Tu nu încetezi niciodată?
Niciodată.
O să prinzi în capcană întreaga Europă cu neamul tău.
La ce altceva sunt bune familiile?
Patru, cinci, șase, șapte, opt, nouă...
- Poftim? Ce-ai spus? - Număr, domnul meu.
- Numeri? - Oile, domnul meu.
N-ai putea număra în liniște?
Numără oile...
- Acum poate dormi? - Sper din toată inima.
Mă dezamăgești, cardinale.
La urma urmei, suntem o familie.
Dacă eu sunt vărul tău, domnul meu,
sunt văr și cu vărul tău, Gian Galeazzo, care-ți revendică tronul.
- Acest papă Borgia amenință... - Nu, Sfinția Sa nu amenință!
Sfinția Sa doar îi reamintește ducelui care-i sunt interesele.
Și în eventualitatea unei invazii franceze...
Vrea ca aspirațiile acestui pretendent să-și găsească dreptatea...
La fel cum ne dorim ca și tu să înțelegi lucrul acesta...
Un campion! În sfârșit, un pretendent care spune ceva...
Ți-ai găsit campionul!
L-ai pune în libertate, cardinale?
Domnul meu, eu n-aș fi atât de pripit...
Dar insist! Eliberează-l!
Trimite-l să ia cina cu noi!
Care ți-e poftă inimii tale!?
Libertatea... Și un fazan...
Așadar, cardinale, haide să-i astâmpărăm pofta.
Libertate și fazan să fie!
Ce mai înfulecă la fazanul ăla. Maică-sa nu l-a învățat bunele maniere.
- Încă unul. - Prea bine.
Tu ești ducele acum, nu-i așa? Ia-l pe al meu.
Și tu, vere cardinal, poți să-i spui acestui papă Borgia,
acelui clovn catalan, acelei nulități spaniole,
care-și mărită fiica bastardă cu vărul meu în schimbul prieteniei mele!
Spune-i că n-o să-i fiu prieten niciodată!
Spune-i că voi întâmpina cu brațele deschise armatele franceze!
Scuipă!
Otravă!
Lăcomie, mai bine spus.
Duce pentru o oră. Distrus de lipsa de maniere.
N-ai servitori?
Mulțumesc, doamna mea.
Anumite sarcini trebuie să le faci chiar tu.
- Cum ar fi? - Actele de caritate.
La mănăstirea Sf. Cecilia, sunt multe suflete flămânde.
Sunt uimit, Ursula Bonadeo.
- De ce? De la atâta pâine? - De atâta bunătate.
- Mi-aș dori să fiu atât de bună... - Nu te mai grăbi.
Ce-i semnul ăla de sub voal?
Te implor, nu ține seamă de el. Așa e el.
Așa se pare.
Iar tu nu ești așa. Așa că ignoră semnul. Uită de el, cât și de mine...
Nu poți accepta așa ceva.
Mirele a văzut, mirele a vorbit. Soțul meu a lovit. Așa fac soții.
Trebuie să te eliberezi.
Mâine seară pleacă la Ostia. Pentru două zile, voi fi liberă.
- Le-ați solicitat, Eminența Voastră. - Da...
De când sunt cardinal, am devenit nepăsător.
Cred că așa și trebuie, Eminența Voastră.
Spune-mi Borgia în dimineața asta. Iar eu o să-ți spun baron.
- Baron? - Da.
I-am făcut o promisiune unei doamne privilegiate
că n-o să mă pun în pericol.
Așa că...
...pune-mă în pericol.
Hai, baroane, vreau să dai ce ai mai bun.
Dacă dau ce am mai bun...
o să te fac să-ți încalci promisiunea, Borgia.
Să vedem...
O singură spadă nu-i destul, Eminența Voastră.
Da.
De când sunt cardinal, mi-am pierdut din agilitate.
Din nou.
- Unde vânează? - În trecătorile din munți.
E tare curajos când vede căprioarele.
Posibil.
Căprioarele nu suferă atât de mult ca mine, nu?
Le ucide repede.
Tu suferi?
- În fiecare noapte. - Trebuie să înceteze.
E o crimă împotriva...
Împotriva cui?
Împotriva ta. Împotriva frumuseții tale.
Ești fiica papei. Cum de el e acord cu așa ceva?
Papa nu știe.
Daca-aș ști să scriu, i-aș trimite o scrisoare.
Sunt frumoasă, Paolo?
Ești cel mai frumos lucru pe care l-am văzut în viața mea.
Ajută-mă să descalec.
Aș putea să-i ajustez șaua.
Ar trebui să-i ajustezi șaua soțului meu.
Ar cădea...
S-ar lovi...
Așa s-ar întoarce acasă... îmblânzit.
Dărâmat...
- Dac-ar muri? - De la o căzătură? Niciodată...
- Dacă te-aș biciui pentru răutate? - N-ai îndrăzni.
- Ești sigur? - Da.
Cât se poate de sigur.
Cardinalul a fost cât se poate de șocat.
Se pare c-a murit chiar în fața lui, la masa ducelui.
- Otrăvit? - Așa se vorbește.
Lăcomie, mai bine spus. Rezultatul e același.
Dacă armatele franceze se deplasează, vor avea cale liberă prin Milano.
Singura forță care-i va putea opri va fi cea din Florența.
Iar cei din Florența abia se îngrijesc de ei înșiși.
Nu, cred că e vremea ca Napoli să primească ceea ce merită.
- O alianță? - Mai mult de atât.
O nuntă!
Al cui e rândul, tată? Al meu?
Cinci... șase...
Șapte...
Opt...
Nouă...
Unsprezece...
Doisprezece.
Soția mea n-are voie să primească vizitatori în lipsa mea.
Am înțeles, stăpâne.
Ar trebui să mă lăsați pe mine să mă ocup de el, Eminența Voastră.
- Pe maică-ta a jignit-o? - Atunci amândoi ar trebui s-o facem.
La ce bun?
Sau ce plăcere am avea?
Nu...
O voi face...
...singur.
Un accident, stăpână. Lordul Sforza...
Tu, cardinale, i-ai cam dat târcoale nevestei mele.
Iar tu, baroane, mi-ai calomniat mama.
Vorbești despre curva aia spaniolă?
Vorbesc despre mama mea.
De la bordel la Vatican e o ditamai călătorie.
Dar se termină aici.
Soția ta s-a rugat pentru libertate.
Izbăvește-mă, Doamne, de moartea cea veșnică.
Niciodată nu uiți prima crimă.
- Ridică! - Am simțit cum viața l-a părăsit.
Mai bine el decât tu. Cel puțin tu încă respiri.
Am fost în pericol, Micheletto?
Nici măcar o clipă, Eminența Voastră.
Lasă-mă singur!
E rupt, stăpâne, dar veți supraviețui. Apă, te rog.
O țesătură de muselină, o atelă, și o bucată de lemn între dinți.
Soțul meu!
Iartă-mă, stăpâne. O să vă doară puțin.
Fii curajos, bărbate.
Când ajunge la trei...
Unu, doi...
trei.
L-ați ucis cu eleganță, Eminența Voastră. Ar trebui să fiți mândru.
O să fiu răsplătit?
Din experiența mea, foarte rar se întâmplă așa ceva.
Atunci e o sarcină fără răsplată.
Râul îi va fi recunoscător, Eminența Voastră.
Îi plac cadavrele înjunghiate.
Subtitrare de Ionuț666, Felixuca și Shadow www.niftyteam.ro