Traducerea și adaptarea: Felixuca @ Nifty Subtitles Team
Comentarii pe www.tvblog.ro
NAPOLI
Eminența Sa, cardinalul Della Rovere,
cere să fie primit de Alteța Sa, regele Ferrante de Napoli
și fiul Înălțimii Sale, prințul Alfonso.
Alteță, prințe...
Nu te poate auzi.
E surd de ani buni.
Cardinalul vrea să discute demiterea papei Borgia.
Îl mai ții minte pe Borgia? E spaniolul acela ambițios.
A numit o cascadă de cardinali... Pot să-i spun "cascadă"?
Ca un cârd de gâște? Un talmeș-balmeș de pisici?
O armată de furnici? De ce nu?
A numit o cascadă de cardinali.
- Printre aceștia, pe fiul său. - Pe fiul său!
Cesare Borgia! Îl ții minte?
Vezi? Nu aude nimic.
Se pare că bunul cardinal Della Rovere a fugit.
Mă întreb unde.
Oriunde își poate găsi un aliat.
- La Florența, la Milano... - Aș sugera că la Napoli.
Dragul rege Ferrante. Ospitalitatea lui e legendară.
- Ai auzit despre sala lui de ospețe? - Am auzit zvonuri.
Dacă Della Rovere crede că Roma este o capelă mortuară...
Bunul cardinal își închipuie că doar el aude glasul Domnului.
Dar Dumnezeu a văzut ceea ce lui îi scapă.
În clipa asta, Sfânta Biserică are nevoie de cineva
care să-i asigure supraviețuirea prin orice mijloace necesare.
Ai un om... priceput cu un ștreang, nu-i așa?
S-a auzit c-aș avea?
Așa... mi s-a șoptit.
Și de-ar fi adevărat?
Poate e vremea ca bunul cardinal să schimbe straiul ecleziastic.
Să-l schimbe?
Cu ce poți schimba straiele preoțești?
Memoria nu mă ajută.
- Te înțeleg, tată. - Bine.
Uneori e greu să te faci înțeles și de tine însuți.
Vor... Toți vor câte ceva.
Franța vrea Napoli. Spania vrea Napoli.
Întreaga creștinătate își dorește Lumea Nouă.
Tu, dragă cardinale, ce vrei?
Vreau doar ca Napoli să se alieze cu mine.
- Ca să eliberăm papalitatea... - De împuțitul de Borgia.
Și ce oferi în schimb?
Un demn ocupant al Tronului Sfântului Petru
ar da ascultare pretențiilor de independență napolitane.
Napoli e deja independent.
Spania n-ar fi de acord.
Un adversar.
Să-i arătăm, tată, cum îți place ție să te ocupi de adversarii tăi?
Când erai în floarea tinereții?
Vezi? Își amintește.
Ce anume?
Mi-e greu să spun.
Ține minte cruzimea.
Ai pus deja să-ți fie făcut portretul, frate?
- Nu-i văd rostul. - Modestia...
Cum îi șade bine unei preot.
Dar un gest ca acesta e de așteptat de la un soldat.
Bietul Pinturicchio va rămâne fără vopseluri.
Și trebuie să plătim pentru extravaganța asta!
- Ați luat totul din abații? - Niciodată nu-i suficient.
Regina Isabella s-a cam grăbit izgonindu-i pe evrei din Spania.
"Muranii", cum cutezau să ne spună odinioară.
Încă ne mai insultă.
Fiule, poți fi încredințat că n-ai strop de sânge evreiesc.
Dar fiind eu însumi un străin pe aceste tărâmuri...
le deplâng situația jalnică.
"Poporul ales". Din nou în căutarea unui cămin.
Cer să fie primiți în statul nostru.
Și spun că vor plăti... generos.
Se vor auzi obiecții.
Ca întotdeauna.
Dar vreau ca papalitatea să fie ca haina colorată a lui Iosif.
Iisus Hristos, Mântuitorul, tot evreu a fost.
Dar evreii l-au ucis, tată.
Ești sigur?
Credeam că l-au crucificat romanii.
Tatăl meu are mulți adversari.
Dar cu toții au venit să-i cânte osanale.
Și când n-au mai putut cânta...
...a pus să fie împăiați!
Îi plăcea să ia masa, când încă mai era în putere,
cu cei care-i stăteau împotrivă.
Încă nu și-a găsit un Iuda.
Deci crezi că un papă își merită locul la masa asta.
N-aveam intenții atât de... drastice, Înălțimea Ta.
De ce nu?
Ei te-ar așeza bucuroși acolo.
Acești Borgia sunt murani... evrei spanioli.
N-au scrupule.
Ești nedrept cu ei, dacă e cu putință.
N-au scrupule...
dar nici sânge de evrei.
Ești sigur?
Atunci poate că merită scaunul papal.
Voi discuta propunerile tale cu consilierii tatălui meu.
M-aș bucura să ne accepți mâine ospitalitatea,
la una dintre băile noastre de sulf.
Poate va îmblânzi proasta dispoziție a Eminenței Tale.
E bună pentru piele.
Mâine, cardinale. Mâine.
Instalează-i în vila mamei mele.
Orice s-ar putea spune despre politica bunului cardinal,
gusturile sale sunt fără cusur.
A ajuns în Napoli, stăpâne.
Tata a spus ceva ciudat.
Vrea să-i fie luat straiul preoțesc cardinalului.
De mi-ar vedea chipul, ar fugi din oraș.
Atunci nu te lăsa văzut.
Nu asta te mulțumește cel mai mult?
Mi-e rușine să recunosc că n-am văzut niciodată un ștreang.
E doar pentru tăierea brânzei.
Trebuie să-mi arăți unul.
Aproape că mi-e milă de pepene.
Tata-l socotește prea costisitor pe Leonardo.
Și, stăpâne, nu-și prea termină lucrările.
Pentru mine ar fi terminat.
Dar îi vom arăta pictorului în oglindă din Milano
ce-nseamnă adevărata strălucire.
Ridic-o... până va sclipi armura!
E rândul tău!
- Preaiubitul meu fiu. - Tată.
Ți se potrivește purpura.
Mulțumesc.
Dar tu vezi această onoare ca pe o povară.
De mâine vei fi cardinal.
Amintește-ți de păcatul suprem după sfântul Isidor,
pe care doar papa îl poate ierta.
Cred că se cheamă disperare.
Nu-ți pierde niciodată nădejdea.
Îmbrățișează-mă, Cesare.
Iartă-mi ambițiile în privința ta.
Însă acestea m-au însoțit de când ai văzut lumina zilei.
De n-aș fi urmat calea Bisericii, poate lucrurile ar fi stat altfel.
Ești cel dintâi fiu al meu.
Ți-e scris să-mi calci pe urme.
Spune-mi că primești vocația asta.
O primesc.
Plăcerile senzuale ale regatului napolitan
au atras mulți cotropitori, Sfinția Ta.
Când ai un Paradis, îl aperi prin orice mijloc cu putință.
Tatăl meu e slăbit de efort.
Rege Ferrante.
Am vorbit cu consilierii despre cererea ta.
- Și? - Da. Se vor gândi la ea.
Își va găsi curând sfârșitul și va mărturisi,
de-și mai găsește cuvintele, în fața unui papă până să moară.
Ne-ar fi pe plac unul creștin.
Ajunge!
Scufundă-te, cardinale!
Sulful întremează carnea și alină spiritul.
În curând vom fi morți cu toții.
O voi face, cu învoirea domniei tale.
Mulțumesc.
- Acoperă-mă în întregime. - Cum dorești.
E roșu, semn al demnității ordinului cardinalilor,
semnificând că sunteți pregătiți să acționați cu tărie.
Roșu, semn că sunteți pregătiți să vă vărsați sângele
pentru mărirea credinței creștine,
în care ați fost cu toții botezați.
Fiți binecuvântați întru Dumnezeu atotputernic,
în numele Tatălui...
al Fiului...
și al Sfântului Duh.
Gărzi! Un asasin!
Bărbatul de acolo, cu cicatrici pe spate!
Pentru Dumnezeu, arestați-l!
Stai!
Ridicați-vă, frați cardinali.
- Cine e? - Toată lumea să iasă!
Nu văd!
Opriți-l!
Benedetto!
Asasinule!
Lași un măcel în urma ta! Un măcel absolut!
N-avem nevoie de măcel!
Pleacă numaidecât din Napoli,
dacă nu vrei un loc permanent la masa tatălui meu!
Deci ai dat greș.
E întâia oară?
Cu lucrurile astea, nu poți ști de vei izbândi.
Atunci să nu-ți mai acord încredere mea?
Era o baie publică, stăpâne.
De-acum îmi vei spune Eminență. N-ai băgat de seamă?
Eminență, era o baie publică.
Mi-am ascuns chipul, dar rănile de pe spate m-au trădat.
Bunătatea și onestitatea sunt adversare pe cinste, nu-i așa?
Cardinalul pare incoruptibil.
Atunci să punem să fie urmărit.
Nu de tine.
Se poate aranja, Eminență.
Dar nu mai tăia brânză... măcar pentru o vreme.
Și ocolește scandalurile.
Juan l-a cerut pe Leonardo.
Și tu, cu înțelepciune, ai refuzat.
Încă n-am pus mâna pe bogățiile unei bănci florentine.
Sfinția Ta.
Nu. Mai stai puțin.
Te rog.
Îți cerem sfatul... într-o problemă.
- De stat? - Poate.
Sultanul din Constantinopol a cerut...
să-l luăm în grijă pe fratele lui vitreg, Djem.
- Un ostatic? - Îi e frate vitreg.
N-ar mai fi o amenințare pentru tronul otoman.
Ne-ar plăti 40.000 de ducați în fiecare an...
pentru acest privilegiu.
Și avem mare nevoie de bani.
Doresc sfatul tău, doamnă.
E un păgân.
E musulman. Se roagă lui Allah.
Poftești păgânii la Roma?
Tata i-a invitat pe evreii spanioli la Roma.
- Da. - Ca să uimească lumea creștină.
Vede în papalitate... un soi de haină a lui Iosif.
Cu toții suntem oameni, nu-i așa?
Sub același Dumnezeu?
Mulți n-ar fi aceeași părere.
Papa nu se numără printre ei.
Mărețul sultan Baiazid al II-lea îl prezintă pe fratele său, Djem,
ca ambasador la Curtea papală de la Roma.
Speră ca prezența lui și protecția marelui papă
să ducă la bună înțelegere între popoare,
la un tratat de apărare față de inamicii lor.
În schimbul a 40.000 de ducați pe an.
Mohamed și Iisus Hristos au fost frați, până la urmă.
Noi de ce nu am fi?
Într-adevăr.
Cerbul e un vânat ușor.
Când eram copil, în Persia, vânam tigri albi.
Sunt și tigri albi?
De toate culorile, domniță. Albi, galbeni, maro...
- Am auzit și de tigri dungați. - Dungați?
- Niciodată. - Am ucis unul cu mâinile goale.
Ai văzut vreodată un unicorn?
- Am vorbit cu ei. - Ce grai știu?
Doar Allah știe.
Mă simt aici aproape ca acasă, fratele meu creștin.
Atâtea stirpe, atâtea credințe... atâtea costume.
De unde au venit cu toții?
Sunt murani... evrei exilați din Spania.
Aici sunt bine-veniți?
Tatăl meu, papa, nu face deosebiri între oameni,
nu unde are interesul negoțului.
Adică plătesc pentru privilegiul de a fi aici?
Nu mai mult decât tine.
Dar eu sunt oaspetele vostru.
Fratele meu ajută cu cheltuielile șederii mele,
dar pentru atâta ospitalitate... cum mi-ați arătat voi...
Nimeni n-ar putea plăti atât.
Crește, Rodrigo...
- Îți mai pot spune Rodrigo? - Nu, doamnă.
Atunci cum să-ți spun, părinte al copiilor mei?
Știi bine cum, Vanozza.
Crește, Sfinția Ta.
Probabil de asta te afli aici.
Așa este.
Amândoi ne putem mândri cu ea.
Da, draga mea.
- Îți mai sunt dragă? - De-a pururi.
Trebuie măritată.
Știu. Dar când?
Curând.
Vulturii dau târcoale acestei familii.
Romei.
Trebuie să ne protejăm.
Atunci s-o mărităm cu un vultur?
Trebuie să-i găsim soț.
- Făgăduiește-mi ceva. - Dacă mi-e cu putință.
Să-și cunoască logodnicul înainte s-o vindem ca pe vițelul de aur.
Măcar atât îi putem dărui.
Ai aflat veștile, Djem?
Sunt atâtea, micuța mea...
În fiecare ceas apare ceva nou la Roma.
Veștile despre mine.
Ai vești?
Mă voi mărita.
- Draga mea... - Tu ai fost însurat?
Mi-am luat patru soții.
Patru? Unde sunt acum?
În seraiul din palatul Topkaki de la Constantinopol.
- Câte soții poți avea? - Câte dorește Allah să-mi ofere.
Și concubine... nenumărate.
- Care-i diferența? - Niciuna, în fapt.
Pe o soție o poți bate, dar nu o poți ucide.
- Pe o concubină poți s-o omori? - Dacă nu ți-e pe plac.
Poți ucide și o soție, dar numai dacă greșeala e gravă.
Nu mă voi lăsa bătută, Djem.
Nu. Tu ești fiica papei.
Ești cea mai de preț comoară păstrată la Vatican.
Dacă vreun soț încearcă să te bată,
o să-l strâng de gât cu mâinile mele.
- Avem mulți pretendenți. - E o veste bună?
Doar patru sunt cât de cât potriviți.
Atât de puțini?
Orice prinț al creștinătății îi cere mâna.
Dar cred că-mi vei da dreptate.
Doar un italian s-ar potrivi.
Colonna. Sforza.
Medici.
D'Este.
Poate Alfonso de Napoli?
Ar fi ideal.
Dar și Franța și Spania vor regatul Napoli
și fiecare întrece Italia în putere.
Deocamdată... să nu ne limităm opțiunile.
Haide, Djem!
Se pare că Juan și-a găsit un frate.
Nu avea deja unul?
Așa e... Dar cum să-ți spun?
E un frate de arme!
Bravo!
Nu te teme, fratele meu creștin.
Nu ți-aș face niciodată rău. Te iubesc.
- Haide, mai mult! - Data viitoare, Djem.
- 40.000 de ducați. - Dacă supraviețuiește.
Poftim?
Dacă moare și-i predăm leșul fratelui său,
care-l urăște și se teme de el, primim 400.000 de ducați.
N-ai face asta!
Nu! Ar fi neconceput. Am jurat să-l apărăm.
- Îți spunem doar că ni s-a cerut. - Bine!
Sforza. Borgia.
Dacă s-ar uni familiile noastre,
centrul Italiei ar fi în siguranță
și vărul nostru, Ludovico Sforza din Milano,
a jurat să se alieze cu noi.
Sfinția Sa a cerut o întrevedere
cu Giovanni Sforza, domnitorul din Pesaro.
Înțelege, cred, că-i cu neputință
fără să ne învoim la zestre.
Zestre... Desigur!
Familia Sforza are nevoie de fonduri substanțiale
ca să-și reechipeze armata pentru furtuna ce va să vie.
Fratele meu, Meliaduse, era abate de Pomposa.
Mama lui era o Medici, cum știți.
A murit în '52.
Dar o țineți minte pe sora mea, Ginevra?
S-a măritată cu Pandolfo Malatesta din Rimini.
Sau era Lucia?
Căsătoria cu nepotul meu ar întări iubirea
dintre familiile Colonna...
și Borgia.
Nimic nu stă în calea succesiunii sale la tron.
Prințul, fratele său vârstnic, e închis într-un azil de nebuni.
Poate e o boală ereditară.
Navele noastre venețiene străbat oceanele până-n Orient.
Romei i-ar prinde bine o flotă pe coasta din Ostia.
Da, însă...
...nu-i cam... necopt?
Cred că-i surd.
Ești tare de urechi?
Atunci dansează cu mine.
- Chiar trebuie să mă mărit, Cesare? - Nu.
Poți lua straiul de călugăriță.
Vom duce o viață curată de rugăciuni,
ca Abelard și Eloise.
Se iubeau?
Cu o iubire la fel de pură precum dragostea de Dumnezeu.
Atunci... călugăriță mă voi face.
Niciun soț nu-mi va fi atât de drag pe cât îmi ești tu, Cesare.
Mă tem, dragă surioară,
că papa nu-ți cere să-ți iubești viitorul soț,
ci doar să te măriți cu el.
Deci iubirea și căsnicia... n-au a face una cu cealaltă?
Nu. Dar mi s-a zis că una n-o atrage după sine pe cealaltă.
Și nu e trist, Cesare?
Multe lucruri din viață se dovedesc astfel, surioară.
Sau așa mi s-a zis.
Dacă soțul meu nu va fi curtenitor?
O să-i tai inima cu un cuțit de bucătărie
și ți-o voi servi pe un platou.
Sforza este alesul.
E pe placul Sfinției Tale?
Cum am fost informați, Della Rovere a fugit din Neapole
și se îndreaptă spre nord.
Desigur.
Dacă Roma se unește cu dinastia Sforza...
Milano îi va închide porțile de vrea să ceară ajutor acolo.
Și asta ne dorim.
Dar astfel de lucruri nu-s niciodată sigure, Cesare.
Și Lucrezia?
Sforza e chipeș, așa cum e și fratele tău.
Și are acordul mamei ei.
Pot întreba din nou, Sfinția Ta?
Și Lucrezia, sentimentele ei?
Nu vei mai întreba.
Știi care-i orânduiala.
Păgânul acela nu mai e binevenit.
Cum?
L-ai văzut dansând cu Lucrezia.
Și ce? Trimite-l acasă.
Nu ne dă buzunarul.
Rămânem cu problema zestrei.
Eminență...
Servitorul tău, Cesare...
Micheletto?
L-aș împrumuta puțin.
- Ai nevoie de serviciile lui? - O zi sau două...
Tatăl nostru e chiar atât de strâmtorat?
Are nevoie de zestre pentru logodna surorii noastre.
Nu se poate împrumuta de la Florența?
400.000 de ducați sunt greu de găsit.
Și ai nevoie de Micheletto al meu.
Nu-l vei avea.
- Ți-s dragi păgânii? - Poate.
Sora noastră îl iubește pe Djem.
I-ar simți lipsa la nuntă.
În Roma sunt și alții din branșa lui Micheletto.
Găsește unul, dacă poți.
Dar scutește-mă de detalii.
Mâncare i-o pregătește doar bucătarul lui african.
I se scoate sângele din carne și n-are voie să bea vin.
- Nu bea nici apă? - Ceai de mentă aromat și cu zahăr.
Dar cantarella nu poate fi folosită odată cu zahărul.
Ce-i asta? O lecție culinară?
Ai cerut să te confesez?
Așa-i, am cerut, deși nu cunosc ritualul.
Djem.
Eu sunt, cardinale Borgia.
Vreau să-ți mărturisesc un singur lucru.
Care?
Vreau să mă creștinez.
De ce, dragă frate?
Din pricina bunătății pe care mi-au arătat-o creștinii.
Mi-am găsit pacea aici, la Roma.
Am citit Scripturile, cuvintele sfântului Matei.
"Iată cum își iubesc creștinii aproapele".
Îmbrățișez bucuros o religie atât de generoasă.
Poate vei descoperi, dragă Djem...
...că nu suntem mereu atât de blânzi.
Albul e așa de comun...
Dar rochia de mireasă trebuie să fie albă.
Rochia asta e pentru logodna ta.
Și la ce zestre ai, ar trebui făcută din aur.
Deschide-i!
Voiam, draga mea Lucrezia,
să-ți ofer un strop din ținutul meu natal.
Înainte ca Sforza să mi te ia pentru totdeauna.
Vă rog, fraților, luați loc.
Moussa, mâncare!
E frumos, Djem.
- Syre ri. - Cum se mănâncă?
Folosește-ți degetele. Așa.
Voiam să vă mulțumesc pentru bunătatea arătată.
- Pleci atât de curând? - Doamne, nu.
Mă tem de ziua când va trebui să plec de la sânul vostru.
Datinile de la Curtea sultanului sunt uneori neînchipuit de crude.
Am o imaginație bogată.
Predecesorul fratelui meu a pus
să le fie scoși ochii rudelor de parte bărbătească
și să-i fie aduși pe un platou.
Erau douăzeci și doi.
Adică 44 de ochi. Pentru ce?
Un orb nu-i putea lua locul.
Viclean.
Deci să mă aflu printre suflete de creștini,
în sânul unei familii ca a voastră, e un mare noroc.
Închin cupa pentru asta.
Și pentru fericirea ta, dragă Lucrezia.
Bismillah.
Este...
- Djem. - Djem?
Iartă-mă, cardinale. Ți-am pătat veșmântul.
Djem...
- Allahu Akbar. - Cesare!
Ai tocmit un amator!
Mi-ai refuzat specialistul tău.
- Îți trebuie lecții de crimă? - Cesare!
Am fost otrăvit, Cesare.
Fratele meu, sultanul, a găsit o cale.
Și doar africanul ăsta... mă putea otrăvi!
Ești sigur?
Allah mi-e martor.
Cine altcineva să se fi atins de mâncarea mea?
Gărzi!
Vino, fratele meu!
Să vorbim cu specialistul.
Cantarella.
Amestecată în zahăr, stăpâne.
- Cine a cerut așa ceva? - Africanul îi pregătește mesele.
El i-a pus zahărul în ceai. Nu se putea altfel.
Atunci va suferi în agonie săptămâni în șir.
Știi vreo cale mai bună?
- N-ai suflat nicio vorbă? - Jur, stăpâne!
Ia-l de aici.
Du-l la loc sigur.
Și tu, dragă frate...
trebuie să termini ce ai început.
Voi scăpa de gărzile de pe coridor.
Lasă-ne.
L-ai ucide pe dragul nostru maur?
Credeam că am făcut-o.
Cesare!
Trage aer în piept.
- Deci nu recomanzi cantarella? - Nu cu zahăr, prietene.
Răcorește-mă, frate... Alină-mă.
O pernă, un prosop înmuiat în apă rece...
Tu?
Nu, nu!
Acum avem zestrea surorii noastre?
Aceasta a fost prima lecție.
"Obiect:"
"pentru ospitalitatea arătată Alteței sale prințul Djem,"
"400.000 de ducați de la sultan pentru Sfântul Scaun."
"Încă 100.000 de ducați"
"pentru îngrijirile medicale oferite Maiestății Sale"
"și încă 40.000 de ducați, cheltuieli de îngropăciune."
Dumnezeule atotputernic,
care ai vegheat, veghezi și vei veghea veșnic asupra lumii,
te rog s-o ai în grijă pe fiica mea, Lucrezia.
Dă-mi îndrumare și înțelepciune.
Mă rog să fi luat hotărârea potrivită pentru ea.
Subtitrare de Felixuca www.niftyteam.ro