Din episoadele anterioare...
Am vești bune, Alan!
Berta a acceptat să-mi fie menajeră permanentă.
Da, m-a convins până la urmă.
Oare ce gust are transpirația lui?
E vremea să-mi iau tălpășița.
Stai așa, treci încoace! Îmbrățișează-ne de rămas-bun!
Îți iau eu camera, nătângule.
Mi-ai salvat pielea! Îți sunt dator-vândut.
Dacă ai nevoie de ceva, dacă te pot ajuta...
Nu mă simt deloc bine să locuiesc cu mama.
Pot să stau la tine câteva zile până îmi găsesc o casă a mea?
Da, nicio problemă.
M-am întors!
Iar acum...
Când Alan se-ntoarce acasă cu pas grăbit,
Noi îi urăm un călduros bun-venit.
Sal'tare, cameră! Mi-ai dus dorul?
Ce naiba cauți tu aici?
Eu aici locuiesc! Ce naiba cauți tu aici?!
Walden mi-a spus că pot să stau aici câteva zile.
Nu rămâi nicăieri câteva zile! În plus, asta-i camera mea acum.
- A fost camera mea mai întâi. - Walden!
Ce-ar fi să te muți în camera lui Jake?
Ce-ar fi să-ți smulg mâna și să te bat cu ea?
Salut! Ce se petrece?
- I-ai spus tu că poate rămâne aici? - Da, doar pentru câteva zile.
Bine, hai să-ți explic ceva.
Tipul ăsta e ca herpesul genital.
Odată ce te-ai pricopsit cu el, se ține ca râia de tine pe viață.
Acuzațiile ei nu-s întemeiate.
Fratelui tău cât i-ai spus că rămâi aici?
- Mai bine mă mut eu în camera lui Jake. - Bună idee! Mută-te-n camera lui Jake!
- De ce o numim "camera lui Jake"? - Herpes are un copil.
Herpes Junior?
DOI BĂRBAȚI ȘI JUMĂTATE SEZONUL 9, EPISODUL 3
Salut! Ce faci?
Construiesc o aplicație de suport pentru măsurare neurală
pentru un dispozitiv de agregare a relațiilor sociale.
Dacă-mi iese pasența, revoluționez tot sectorul virtual de socializare.
Aparat de măsurare neurală... Șmecher!
Eu îmi cumpăr chiloții de pe Internet.
Adaugă în coșul de cumpărături!
Nu! Lasă că răspund eu, șefu'.
"Adaugă în coșul de cumpărături..." Sună adorabil!
Ce căutați voi aici?
E weekendul în care tu deții custodia creaturii ăsteia.
Salutare!
Judith, ți-am mai spus că eu sunt oaspete aici.
Nu-mi pot aduce copilul fără să cer voie înainte.
- Atunci, cere voie. Pa! - Judith! Așteaptă, Judith!
A lăsat motorul pornit, tată.
Bine, nu te mișca de-aici. Să nu intri în casă. Rămâi pe loc.
Dar chiar trebuie să...
Ia să vedem, cum să-mi joc cartea? În mod necinstit!
Walden...
Am vești bune. Bridget mi-a trimis un e-mail.
Luăm cina împreună diseară.
Te întâlnești cu fosta... Mereu e motiv de bucurie.
Că tot veni vorba de familii destrămate și vești bune,
îl mai ții minte pe fiul meu, Jake?
Da... E băiat de treabă. Cel cu capul mare, nu?
- Îmi place de el. - Și lui i-a plăcut de tine.
Te-a plăcut așa de mult, încât a trecut să te salute.
- Unde e? - Așteaptă afară.
I-am spus că nu poate apărea neanunțat la ușa omului.
De ce nu?! Eu fac mereu asta!
Dar tu ești un miliardar chipeș. Lumea să bucură mereu să te vadă.
I-am mai spus că nu poate să rămână peste noapte.
De ce nu?
- Nu te-ar deranja? - De ce să mă deranjeze?
Salut!
Întrebam și eu... E un copil grozav.
Ia aminte că nu mai e ca-n vremurile bune.
Acum, sunt musafir aici.
Deci nu mai e ca pe vremuri, când erai și atunci musafir aici?
- Nu eram musafir. - Da, că musafirii mai și pleacă.
Charlie era fratele meu. Îi plăcea să mă aibă în preajmă.
Negarea (The Nile) nu-i doar un râu în America de Sud.
- Africa! - Ce-i cu ea?
Nu mai contează. Poartă-te civilizat cât stai aici.
Bine. Poți să mă lași singur acum?
Că tot veni vorba, Berta stă în camera mea acum, așa că...
- Nu! - Ba da!
- E ceva temporar. - Nu dorm cu tata!
Când o să ajungi la facultate, o să ai un coleg de cameră.
Da, dar n-o să fii tu!
Haide! O să fie ca atunci când am mers cu cortul.
Aveam zece ani și a fost cel mai urât weekend din viața mea.
Nici eu nu m-am distrat, dar amintirea ne rămâne pe veci!
Și cum facem, dormim în același pat?
Nu, mi-am adus salteaua gonflabilă din garaj.
Pe care-o să dormi tu.
- Nu! - Ba da!
În regulă, las-o baltă!
Ne facem bagajul și ne întoarcem la bunica.
Bine.
Bine!
În regulă...
Să nu vii smiorcăind la mine când o să te-nnebunească de creieri.
N-o să mă vezi.
Și nu uita, la bunica, nu te ușurezi din picioare ca să nu stropești.
Eu mă descurc. Oricum, tu ești ăla care stropește.
- Eu nu glumesc, Jake. - Te cred.
Bine, dorm eu pe afurisita aia de saltea aia gonflabilă!
Perfect!
Dacă mai așteptai trei secunde, cedam eu.
Fir-ar mama naibii!
Unde vrei să luăm cina diseară?
Cum adică? Tu alegi mereu restaurantul.
Dar cine-a spus că bărbatul trebuie să aleagă restaurantul?
E o regulă stupidă!
Bine, fie. Aleg eu restaurantul.
Bine, pa!
Jake, știi vreun restaurant romantic la care pot să scot o fată?
Ce zici de Souplantation?
E bun?
Glumești? Are salată, supă și pastă cât poți mânca.
Mă bag!
Ce-i?
- E sandvișul meu. - E delicios.
Și tu ce "învârți"?
Ce "învârți" tu?
Am 17 ani. Nu cred că "învârt" ceva încă.
Fii serios. Toată lumea învârte ceva.
Învârteala ta e că nu "învârți" nimic.
Super tare. Sunt un om fără o "învârteală".
Ești în ultimul an de liceu cumva?
Așa ar trebui, dar e o regulă tâmpită cum că tre' să trec la toate materiile.
- Cinci din șapte e suficient, nu crezi? - Clar!
În clasa a opta, eu am picat la toate materiile.
- Serios? - Da.
Mama m-a dus la evaluare.
Se pare că eram plictisit deoarece eram prea deștept pentru materiile alea.
Poate că asta e și problema mea.
Sunt mult prea deștept!
Scuze. Cred că ar trebui să stabilim niște limite.
Să nu faci din lovit "învârteala" ta.
- Tată? - Așteaptă!
- Nu aveai tu o pompă de bicicletă? - Ba da, și propria mea cameră.
Ce vrei, Jake?
Mai știi cum îți faci tu griji
că dacă iau note proaste la liceu n-o să mai reușesc
să intru la o facultate, apoi să-mi găsesc o slujbă bună?
Pe scurt, da.
Se pare că iau note proaste pentru că sunt prea deștept.
- Prea deștept? - Da.
Așa că o să las baltă facultatea,
o să renunț la liceu și o să-mi încep propria afacere.
Stai așa...
- Ești prea deștept?! - Am asta în comun cu Walden.
- Eu și Walden avem asta în comun. - Fără supărare, dar nu ești așa deștept.
Deci zici că vrei să renunți la liceu?
De ce nu? Știai că Walden a făcut primul său milion înainte de 19 ani?
- Câte zerouri sunt într-un milion, Jake? - M-I-L-I-O-N.
Unul singur!
Jake, fii atent la mine.
- N-o să renunți la liceu. - Dar...
Nu, nu ești un geniu și nici un copil minune.
Ce mișto...
Nici măcar propriul meu tată nu mă crede special.
Din contră. Tatăl tău te consideră foarte special.
Dar, desigur, eu sunt fraierul care doarme pe jos.
Intră!
- Ai o clipă? - Sigur că da.
Mă îmbrac pentru cina cu Bridget. Cum ți se pare că arăt?
Fața ta ar trebui să apară pe site-uri de gay.
Ascultă...
I-ai spus tu cumva fiului meu să renunțe la liceu
și să pornească o afacere?
Da, i-am spus că eu asta am făcut. Ce zici, să port fes?
Porți fes la o întâlnire numai dacă vrei să ascunzi chelia.
Pentru viitoarea ta întâlnire.
Mulțumesc. Și chiar ai renunțat la liceu?
Nu. Am sărit peste liceu și am renunțat la MIT.
Vezi, acum apare problema noastră. Lui Jake îi vine greu și să scrie MIT.
Atunci, n-ar trebui să renunțe la școală.
Fii atent! Șosetele mi se asortează cu adidașii.
Dar adidașii nu se potrivesc.
- Bridget îmi alegea mie toate hainele. - Acum înțeleg de ce-ți lipsește.
Mersi că am lămurit treaba cu Jake.
- Nicio problemă. - Și, pe viitor...
nu uita că cei ca el își caută modele, așa că trebuie să ai grijă în jurul lor.
- Sigur. - Cu toate că, sincer să fiu...
dacă nu te vede leșinat într-o băltoacă de vomă
cu o curvă tatuată alături, o să fii o îmbunătățire pe partea asta.
- Alan? - Da?
Tu ai destul de multă experiență cu femeile, nu?
Destul de multă? Nu știu...
Eu știu, am ieși de câteva ori pe stradă, am dansat, am făcut dragoste,
am trecut și la fapte de câteva ori...
De ce întrebi?
Ce pot să fac ca s-o conving pe Bridget să mă accepte înapoi?
Walden...
- Stai jos. - Serios? Tre' să stau jos?
Inima unei femei e un loc adânc și misterios,
aproape imposibil de atins, cam la fel ca punctul G.
Deși, măcar știm că inima chiar există.
- Asta e tot? Pot să mă ridic? - Nu. Așteaptă.
Când inima se închide în fața unui bărbat,
și, din experiența mea, e inevitabil...
...singura cale de a o redeschide e să lași timpul să treacă.
Astfel, femeia poate să se gândească ce mult îi lipsește bărbatul ei.
- Și a mers în cazul tău? - Cum să nu?
Sunt o grămadă de femei pe lumea asta
care se gândesc acum cât de tare le e dor de Alan Harper.
Succes!
Mai bine îl întrebam pe puști.
Incredibil!
- Nu-ți place. - Nu, e vina mea.
Te-am lăsat pe tine să faci o simplă rezervare pentru cină.
- Nu e vina mea, ci a lui Jake. - Cine mai e Jake?
Un puști fără nicio "învârteală".
În plus, contează unde mâncăm atâta timp cât suntem împreună?
Trebui să fac pipi!
Poftă bună!
- Trebuie să fac pipi! - Să nu cumva să miști!
Bună!
E drăguță.
Să știi că nu-i târziu. Mai putem face un copil.
- Avem deja unul. E în fața mea. - Fii serioasă! Ești rea.
Frige supa!
- Mulțumesc. - Sunt aici pentru că țin la tine.
- O să facem sex mai târziu? - Stai să termin. Și n-o să facem.
Chestia e că, deși țin la tine, căsnicia asta s-a terminat.
Eu nu vreau să divorțez. De ce trebuie să divorțăm?
Pentru că eu m-am maturizat, iar tu ai rămas ca la 19 ani.
- Ba nu. Am mai mulți bani acum. - Nu contează banii.
Am avocați, contabili, propria mea fundație caritabilă...
Nu contează ce ai, ci cine ești.
Atunci sunt cam la fel.
Eu îmi doresc și am nevoie de un partener de viață,
un adult responsabil și matur.
- Și nu crezi că pot fi eu acela? - Nu, nu cred.
Și nu crezi că mă pot schimba?
- Nu cred. - Și dacă mă schimb?
- Nu poți. - Ba pot.
Taci și mănâncă acolo.
E nașpa.
Știu, dar va trebui să acceptăm asta amândoi.
- Cum e casa de pe faleză? - E în regulă.
- Dar mi-e dor de tine. - Și mie mi-e dor de tine uneori.
Serios?
Walden, am fost împreună 15 ani. Sentimentele nu dispar așa ușor.
Fii cuminte acolo!
- Deci mai ai sentimente pentru mine? - Sigur că da.
Fetele mari nu aruncă mâncarea.
Crede-mă, pot să mă schimb. Vorbesc foarte serios.
Gata! Mănâncă salată!
- Walden! - Ce vrei? Ea a început.
Fără paste! Am zis!
Război!
Ia de-aici, ia de-aici...
- Berta, deschizi tu ușa? - Mi s-a terminat programul.
- Care program? Locuiești cu noi. - Și ce mai viață...
Știi că ni l-ai luat pe celălalt frate, nu?
Judith, ce cauți aici?
De ce i-ai spus lui Jake că poate să renunțe la școală?
- Nu i-am spus eu așa ceva. - Atunci de unde i-a venit ideea?
De la Walden. I-a povestit cum a renunțat el
și a făcut sute de milioane de dolari, iar acum Jake crede că poate și el.
Superb! Și credeam că fratele tău avea o influență groaznică.
Nu vorbi urât despre morți! Dar ai dreptate, era îngrozitor.
- Cine era la... - Treci înapoi, tinere!
- Nu se mai întoarce, nu? - Eu nu m-aș întoarce.
Bună!
- Walden, vreau să discut cu tine. - Walden, o ții minte pe Judith. Pa!
- Tu ești fosta nevastă a lui Alan, nu? - Și sunt și mama lui Jake.
- Iar noi doi trebuie să discutăm... - Și eu am luat cina cu fosta soție.
- Foarte frumos, dar... - Nu e încă "fosta", dar va fi.
- Îmi pare rău. - Ea mă urăște, dar eu încă o iubesc.
Sunt sigură că o să găsești pe altcineva.
Din adolescență, ea a fost singura.
- Erați iubiți din liceu? - Da.
Ce romantic!
Și am dat-o în bară din nou în seara asta.
- Hai, acum... O să se rezolve. - Ba nu. N-o să se rezolve niciodată.
- Ea e sufletul meu pereche. - Săracul de tine, ce dulce ești...
Și miroși a sos țărănesc și fettuccine alfredo.
Tu ai iubit vreodată pe cineva în modul ăsta?
Nu.
Să nici n-o faci, pentru că doare prea tare.
- Aș fi vrut să te pot ajuta. - În ce fel?
Clar! Renunț la liceu.
Pentru ultima dată, Jake, n-o să renunți la liceu.
- Și dacă o conving pe mama să mă lase? - Vezi de nu...
Dacă maică-ta spune că e în regulă, ai binecuvântarea mea.
Super!
Și dacă tot am început, îți cumpăr și o mașină.
- Ba nu, o navetă spațială! - Îmi ajunge și o mașină.
- Noapte bună, Jake! - Noapte bună, tată!
- De la saltea s-a auzit. - Bine.
Asta s-a auzit de la mine.
Doamne sfinte! Ce te-a apucat în seara asta?
Adică în afară de moi.
- Nu mai vorbi. - Bine.
- Ce-ai zice să-ți lași barbă? - Nu te-aș zgâria pe față?
Da...
Subtitrare descărcată de pe: www.tv.ucoz.org