Din episoadele anterioare...
Cred că suntem cu toții de acord că Charlie și-a trăit viața din plin
și i-a dat tot ce avea.
Mie mi-a dat herpes.
Eu tot nu-nțeleg de ce trebuie s-o vindem.
Mie mi-a lăsat-o. Evident, voia s-o păstrez eu.
- Te descurci să plătești ipoteca? - Nu chiar...
- Te simți bine? - Da. Am încercat să mă înec.
- Ai vrut să te sinucizi? - Da, dar nu știam că apa e așa rece.
Am fost și eu în locul tău. respins, fără prieteni, falit...
Eu nu sunt falit.Am o avere estimată la un miliard de dolari.
Ce spui tu acolo?
De-abia am venit de la o înmormântare. Nu vreau să mai particip la una.
Ce-ar fi să mergem la o băută și să discutăm?
Despre ce?
De ce s-ar sinucide cineva cu un miliard de dolari în cont?!
Soția mea m-a părăsit și vreau să mor.
Nu știu dacă aș mai putea iubi pe cineva așa cum o iubesc pe ea.
Lasă, că o să fie bine!
Doamne, mi-e dor de soția mea!
Ghici ce! M-am culcat cu două fete aseară.
Super! Eu am dat o labă și am plâns până am adormit.
Îmi place mai mult noaptea mea.
Auzi, îmi place casa ta, așa că o s-o cumpăr, bine?
- Bine... - Ești cel mai tare!
El e Walden. O să cumpere casa.
Bun venit în umilul meu cămin!
Iar acum...
Ce părere ai? Rămâi în continuare?
Dacă oferta e corectă, o s-o iau în considerare.
Aș lua în considerare și să te sufoc cu iubirea mea.
- Banii nu sunt o problemă. - E bine de știut.
- Ce-i aici, jos? - Gheață.
- Mie-mi place mai mult sus. - Și mie, scumpel...
În orice caz, am nevoie de-o menajeră mereu prezentă aici
fiindcă eu nu prea mă pricep să am grijă de mine.
Pot să am eu grijă de tine. Și vai, ce grijă ți-aș mai purta!
Am așezat bagajele-n mașină. Pot să-mi iau tălpășița.
Am vești bune, Alan!
Berta a acceptat să-mi fie menajeră permanentă.
- Pe bune?! - Da, m-a convins până la urmă.
Oare ce gust are transpirația lui?
Chiar că sunt vești bune!
Poftim câteva seturi de chei, telecomenzile de la garaj
și să nu uiți că gunoiul se ridică marțea.
- Ai tu grijă de gunoi, nu? - Nu.
Cred c-a sosit vremea să-i dau cu praf de mers.
Stai așa, treci încoace! Îmbrățișează-ne de rămas-bun!
- Pe bune? - Fii serios, Alan!
La urma urmei, noi doi am fost ca o familie.
Bănuiesc că ai dreptate.
Îți iau eu camera, nătângule.
Nici nu mă gândeam altfel.
- Pe curând! - Te conduc eu.
M-aș înfrupta din fundul lui ca dintr-un măr!
Sper să fii fericit aici, Walden.
Mersi. Nu știu dacă pot fi fericit undeva fără soția mea.
Fii serios! Ești tânăr, bogat,
până și femeile fac erecție când se uită la fața ta.
Cum rămâne cu iubirea și angajamentul?
Cu petrecerea întregii vieți cu sufletul tău pereche?
Ia uite, o ferestruică!
Sal'tare!
Frate, ador ferestruicile!
Știi vorba 'ceea: cei cărora le plac ferestruicile...
...sunt cei mai norocoși oameni din lume!
Bine, multă baftă!
Mersi pentru ajutorul și sfaturile tale.
Cu plăcere.
Dacă simți nevoia de-o discuție ca de la bărbat la bărbat,
știi unde mă găsești.
- La mămica ta acasă. - Numai temporar!
Dacă am uitat ceva pe-aici, poți să-l păstrezi sau să-l arunci.
- Perfect. Pa! - Pa!
Pa!
Bun așa, Walden Schmidt.
A sosit vremea să-ți începi viața de celibatar în Malibu.
E cineva acasă? Tată?
DOI BĂRBAȚI ȘI JUMĂTATE SEZONUL 9, EPISODUL 2
Traducerea și adaptarea: Cookie & veverița_bc @ www.titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
De ce despachetezi?
- Mi-ai spus că pot rămâne aici. - Doar temporar!
Da, câteva zile, vreo două săptămâni, cel mult o lună...
Da, sigur! De ce nu te muți la iubita ta?
Nu-i momentul potrivit ca eu și Lyndsey să ne mutăm împreună.
- De ce nu? - Trece printr-una din fazele
când simpla mea atingere o umple de repulsie.
- Cred c-a intrat la premenopauză. - Da, sunt convinsă că asta-i cauza.
Ca să știi și tu, n-am de gând
să-mi schimb stilul de viață numai fiindcă ești tu aici.
Nici nu aveam asemenea pretenții. Tu trăiește-ți viața normal.
Poartă-te ca și cum eu n-aș fi aici.
- Am o întâlnire diseară. - Grozav!
- E posibil să ajungem în pat. - Sigur.
Să ne-o tragem ca animalele.
Am înțeles.
- Nu te apropia de dormitorul meu. - Nicio problemă.
- Chiar dacă mă auzi țipând. - Mai ales atunci.
Numai dacă nu urlu "umbrelă" în mod repetat.
- Umbrelă? - Asta-i parola mea.
Uneori, ei nu-l aud din cauza măștii de piele.
Majoritatea mamelor s-ar fi mulțumit să informeze c-au întâlnire diseară.
Bună, Bridge. Tot eu sunt.
Ce șampon foloseam de nu mă usturau ochii?
Șampon pentru bebeluși?
Și unde găsesc așa ceva?
La orice supermarket? E extrem de avantajos!
Dacă tot te-am prins la telefon, nu vrei să mă primești înapoi?
"Nu" parc-ar fi cuvântul tău preferat acum!
Stai așa, nu închide! Ce hârtie igienică folosim noi?
Chestia aia catifelată ca un nor pe fundulețul meu.
Ba tu să te maturizezi!
Alo?
Berta, te duci la supermarket să-mi iei șampon pentru bebeluși?
Cum să nu!
Apoi, mă bag cu tine-n cadă să te spăl pe păr.
Berta... Mi-e tare dor de ea.
Totul o să fie bine. Ai doar puțină răbdare.
Nu m-am mai simțit atât de rău în viața mea.
Iar eu nu m-am mai simțit niciodată atât de bine!
Nu... te opri!
Ce tot faci?! Ți-am spus să nu te oprești!
Locul meu e pe acoperiș, cu o pușcă-n brațe.
- Salut, Walden! - Bună!
- Ți-ai uitat niște cărți în cameră. - Mulțumesc!
Nu era nevoie să bați atâta drum.
Chiar poți să hipnotizezi o femeie și s-o transformi în sclava ta?
A fost un cadou în glumă primit de ziua mea.
Dar "Zece minute pe zi îți asigură o avere incredibilă"?
Perfect, asta-i cartea pe care-o citesc pe toaletă!
Te-aș pofti înăuntru, dar mama nu mă lasă să-mi invit prietenii.
Nu-i nimic.
- Vrei să ardem vremea prin oraș? - Ce vrei să facem?
Umbrelă!
- Nu contează, hai să mergem. - Umbrelă, umbrelă...
Faină mașină!
- Ce marcă e? - E un Fisker electric.
Are o baterie cu litiu-ion, suplimentată cu un motor turbo.
Mai are și panouri solare pe capotă.
Un Volkswagen albastru! Gândacu'!
- Cât costă o mașină din asta? - Cam 100.000 de dolari.
E grozavă pentru mediu.
Nu știu de ce-ar vrea cineva să conducă altă mașină.
Vorbind în nume propriu, sărăcia până-n măduva oaselor
o un impediment serios.
Ai putea face un leasing.
Trebuie să-ți mărturisesc ceva, Alan.
Și eu. Cartea despre hipnoză n-a fost un cadou.
Am venit la tine deoarece mă cam simțeam singur.
Desigur. Am trecut și eu prin asta, destul de des.
De fapt, chiar acum mă simt singur.
Eu n-am petrecut niciodată prea mult timp singur.
- Am fost cu Bridget încă din liceu. - Iubitele din liceu...
În liceu, eu eram cu un poster al lui Molly Ringwald.
Pe vremea aceea, era îndrăgostită nebunește de mine.
- N-aveam niciun ban pe vremea aceea. - Sunt sigur că încă te iubește.
Nu. S-a schimbat.
Inima ei a devenit de piatră.
Vezi că ai început să prinzi viteză.
Cine se trezește într-o bună zi
și decide că nu mai vrea să fie căsătorit?
De fapt, numai pare așa.
Din experiența mea, persoanele astea o coc de ceva vreme.
Să știi că limita de viteză e 40, iar tu mergi cu... 80!
Ce s-a întâmplat cu faza aia, "până când moartea ne va despărți"?
Da' cine a murit? Nici tu, nici ea... Doamne sfinte, 150!
Mașina asta știe să ia curbe!
- O iubesc, Alan, și o vreau înapoi. - Știu că vrei, Walden. 165!
- Viața nu merită trăită fără Bridget! - Camion!
Mă doare atât de tare, încât nu mai rezist!
Umbrelă!
Scuze dacă am condus prea repede și te-am speriat.
Nu-i nimic.
Eu îmi cer scuze dacă am făcut un pic pipi pe scaun.
- Unde suntem? - Mergem la mine acasă.
Trebuie s-o conving pe Bridget să mă accepte înapoi.
Nu! E o idee proastă.
Când o femeie spune că nu te vrea, milogeala nu te ajută cu nimic!
Și spun asta după ce am stat în genunchi mai mult decât orice american hetero.
- Ce-i asta, o comunitate închisă? - Nu, asta e casa mea.
În loc să mă fi făcut chiropractor, trebuia să mă fi însurat cu o milionară.
Data viitoare, o să știi.
- Ce cauți aici, Walden? - Vreau doar să discutăm.
Pleacă, altfel chem poliția!
"Pleacă, altfel chem poliția!" Îmi trezește amintiri...
Ce zici, mă lași pe mine să conduc până acasă?
Nu renunț eu așa de ușor!
Ai auzit că vrea să cheme poliția, nu?
- Mă duc să-mi recuperez soția. Haide! - Să vin cu tine? Da' eu ce rol am?
- Mă ajuți să sar poarta. - Din nou, vocea experienței.
Faptul că intri forțat în casa ei face ca ea să se întâlnească cu polițistul.
Hai odată!
Hai, ajută-mă!
- Dă-mi drumul. Mă duc pe-aici. - Mă descurc!
- Gata! - Am reușit!
Succes!
- Haide! - Iar?!
S-ar putea să am nevoie de tine și la fereastră.
Superb! Acum fac și pe Omul-Păianjen!
Te-am prins!
Walden, nu mă face să pornesc poarta!
- Cum adică să pornească poarta? - Stai liniștit, minte.
- Eu mai aud bâzâitul ăla în urechi. - Nu te aud! Am un bâzâit în urechi!
Doamne, Walden! Ce-i cu tine?!
Dacă e greșit să te iubesc...
...eu sunt greșit.
Așa e, să știi. Vorbește mereu despre tine.
Mă așteptam la așa ceva din partea lui,
pentru că are maturitatea emoțională a unui țânc de 12 ani,
dar scuza ta care e?
Locuiesc cu mama, iar acum și-o trage cu un străin, așa că a trebuit să plec.
Scumpo, nu înțeleg de ce nu putem să ne înțelegem.
- Îți mai spun o dată! - Partea asta nu e bună niciodată.
M-am săturat să trăiesc cu un copil.
M-am săturat să fiu mai mult o mamă decât o soție.
Nu ești mai mult o mamă decât o soție!
- Serios? Cine-ți alege hainele? - Tu.
- Cine-ți spune când să te culci? - Tu.
- Cine gătește și face curat? - Femeile angajate pentru asta!
- Înainte să fim bogați! - Tu...
Walden, ești un băiat drăguț, și o să te iubesc întotdeauna,
dar nu pot să mai locuiesc alături de Peter Pan.
Sinceri să fim acum, Peter Pan nu voia să se maturizeze.
Din ce înțeleg eu, problema e că Walden n-a fost nevoit.
Scuze. Părea important. Am gândit cu voce tare.
M-a luat gura pe dinainte.
Bridget, crede-mă că mă pot maturiza.
- Fii serios! - Măcar lasă-mă să încerc.
- Te-am lăsat 15 ani! S-a terminat! - Bine.
Măcar mă lași să mă joc Donkey Kong cu Alan înainte să plec?
- Ești dus cu pluta?! Ieși! - Sigur că da, sunt eu nebun!
Haide, Alan!
Mersi pentru apă și pentru...
Așteaptă!
Hai să mergem!
De când își permite ea să mă facă pe mine copil?
Pari cam supărat. Poate ar trebui să conduc eu.
E o proastă!
Uite un Volkswagen alb! Hai, lovește-mă!
Stai! Am o idee mai bună.
Hai să ne oprim, să bem ceva și să discutăm despre asta.
- Băutura nu e răspunsul! - Nu, opritul e răspunsul!
Doamne Dumnezeule, unde-i hârtia igienică?!
Vai de mine!
- Alan? - Da?
De ce stai pe mine?
Pentru că n-am vrut să stau eu dedesubt?
Cred că suntem dezbrăcați.
Poți să ignori ce se întâmplă acolo.
E un reflex matinal.
- Poți s-o iei de pe mine, te rog? - Absolut!
Tu-ți mai amintești ceva?
Am fost la un magazin de băuturi, apoi ne-am întors aici.
Apoi am intrat în mare dezbrăcați.
Așa! A cui a fost ideea?
A mea!
- Ți-am curățat pantalonii. - Mulțumesc.
Am două cuvinte pentru tine: scutece pentru adulți!
Walden mergea mult prea repede, iar eu am probleme cu vezica.
Să nu te-aud, nătângule!
Nu e prima oară când îți curăț petele de pipi!
Bună! Charlie e pe-aici?
Doamne! Alta... Ocupă-te tu.
Bună! Eu sunt Alan, fratele lui Charlie.
Eu sunt Penelope. E cumva pe-aici?
Poate ar fi mai bine să stai jos.
- E totul în regulă? - Nu.
Penelope, problema e că Charlie a murit.
- Poftim?! - S-a întâmplat foarte brusc.
Dumnezeule!
Scuze, dar era un tip grozav! Nu pot să cred că a murit!
- 'Neața. Care-i treaba? - Bună! Eu sunt Penelope.
Bună! EU sunt Walden. De ce plângi?
- Habar nu am. - Stai liniștit. Știu pe unde se iese.
- Ce bine miroși! - Mulțumesc. E șampon pentru bebeluși.
"Da' de ce plângi? Habar nu am"
Bridget! Bună!
- Bună! Am venit să discut cu Walden. - Serios?
Da, cred că am fost puțin cam dură cu el.
Bridget?
Walden?
Ia uite cine a venit să discute cu tine, Walden!
Soția ta!
- Ești însurat? - Da, de foarte mult timp.
Ei de-abia s-au cunoscut. Ea e Penelope, iubita mea.
- Poftim?! - Taci și mergi.
Mă bucur că ai venit. Stai jos!
Când am văzut-o pe fata aceea, am crezut că eu cu tine.
Glumești?
Alan e seducătorul. E un maestru al agățatului.
Haide!
Charlie e mort, iar Walden e însurat. Eu ce am?!
Mă gândeam că poate ieșim să luăm cina într-o seară.
Lasă-mă să-ți demonstrez că pot să mă schimb, să fiu adult.
- Măcar atât îți datorez... - Super tare!
Scuze că vă întrerup. Am fost la o alergare cu iubita mea.
- Eu am plecat. - Stai așa!
O să-mi conduc oaspetele, pentru că așa fac adulții, nu?
Alan, îți mulțumesc!
- Mi-ai salvat pielea! - Mă bucur că merge treaba.
Îți sunt dator-vândut.
Dacă ai nevoie de ceva, dacă te pot ajuta, să-mi spui.
Dacă tot ai adus vorba, mi-ai putea face o mică favoare.
Spune.
Nu mă simt deloc bine să locuiesc cu mama.
Pot să stau al tine câteva zile până îmi găsesc o casă a mea?
Nicio problemă.
- Câteva zile, săptămâni... - S-a făcut!
- Cel mult câteva luni. - Cât vrei tu.
Super! Mulțumesc!
Și stai liniștit. Eu nu sunt genul care stă mai mult decât e binevenit.
Super!
M-am întors!
Traducerea și adaptarea: Cookie & veverița_bc @ www.titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro